Справа № 489/3461/16-ц
Номер провадження 2/489/2002/16
РІШЕННЯ

Іменем України

27.10.2016 р.

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача -ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2016 р. ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивували тим, що 11.08.2006 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, згідно з яким останньому було надано кредитні кошти у розмірі 65 800 грн. 00 коп. з виплатою 15 % річних за користування кредитом на строк до 10.08.2013 р. При цьому відповідно до умов договору відповідач зобовязувався належним чином виконувати зобовязання, встановлені кредитним договором своєчасно та в повному обсязі здійснювати погашення боргу.

08.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило позивачу права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, в тому числі до відповідача.

Однак ОСОБА_2 свої зобовязання перед Банком належним чином у встановлений строк не виконував, в звязку з чим станом утворилась заборгованість за кредитним договором.

Посилаючись на вищевикладене ПАТ «Дельта Банк» просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 54 585 грн. 10 коп., а також судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що боргу не існує. При цьому посилався на те, що ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 10.03.2011 року про затвердження реєстру вимог кредиторів фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, визнано грошові вимоги ПАТ «УкрСиббанка» на суму 52721 грн.61 коп. Також ухвалою того ж суду 13.03.2012 року задоволено клопотання ПАТ «УкрСиббанка» про заміну сторони на ПАТ «Дельта Банк».

В подальшому, після реалізації заставного майна, в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором, позивачу було перераховано 32 000 грн. 00 коп. на погашення боргу за кредитом.

Таким чином, на думку відповідача, рішення з приводу спору між тими особами про той же предмет було ухвалено рішенням Господарського суду та виконано, через що у задоволенні заявлених вимог необхідно відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

11.08.2006 р. між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № 0. Згідно умов вказаного договору Банк надає Позичальнику, грошові кошти в сумі 65 000,00 грн. на строк до 10.08.2013 р. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15 % річних. Позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання в повному обсязі в строки передбачені, цим Договором.

Відповідно до положень п. 4.1 Кредитного договору позичальник зобовязується здійснювати повернення отриманого кредиту, сплату нарахованих процентів, комісій та інших платежів в порядку та терміни, встановлені договором.

З вказаним договором відповідач ОСОБА_2 був ознайомлений, ним договір підписаний.

11.08.2006 року також було укладено між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 договір застави транспортного засобу.

Однак в порушення умов, передбачених кредитним договором, у встановлений строк відповідач грошові зобовязання перед кредитодавцем не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість.

20.08.2010 року ОСОБА_2 було прийнято рішення № 2 про припинення підприємницької діяльності та звернення із відповідною заявою про порушення справи про банкрутство ФОП ОСОБА_2

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 10.03.2011 року про затвердження реєстру вимог кредиторів фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, визнано грошові вимоги ПАТ «УкрСиббанка» на суму 52721 грн.61 коп. за кредитним договором № 0 від 11.08.2006 року.

Також ухвалою того ж суду 13.03.2012 року задоволено клопотання ПАТ «УкрСиббанка» про заміну сторони на ПАТ «Дельта Банк».

В подальшому, після реалізації заставного майна, в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором, позивачу було перераховано 32 000 грн. 00 коп. на погашення боргу за кредитом.

08.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило позивачу права грошових вимог до боржників, в тому числі до відповідачів.

Суд не може погодитись із твердження відповідача щодо повної сплати ним боргу та існування рішення суду між тими самими сторонами про той самий предмет, оскільки кредитний договір та договір поруки було укладено із фізичною особою ОСОБА_2, а рішення Господарського суду Миколаївської області стосувалось ФОП ОСОБА_2

В той же час, відповідно до наданого позивачем розрахунку боргу, станом на 22.06.2016 р. заборгованість відповідача ОСОБА_2 складає 54 585 грн. 10 коп., а саме: 34 727 грн. 80 коп. - тіло кредиту, 19 647 грн. 92 коп. відсотки, 209 грн. 38 коп. пеня.

При цьому із вказаного розрахунку вбачається, що 30.11.2012 року 32 000 грн. позивачем було зараховано, як погашення заборгованості за кредитним договором, 9138,96 грн. на тіло кредиту та 22861,04 на погашення процентів, відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України).

Згідно із частинами першою, четвертою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

У справі, яка переглядається, суди встановили, що відповідно до пункту 6.6 кредитного договору боржник зобовязаний у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), сплати винагороди банку (яка включає проценти за користування кредитом, у тому числі за користування простроченим кредитом та овердрафтом, плату за випуск/обслуговування платіжної картки, інші комісії та штрафні санкції).

Однак, суд апеляційної інстанції, установивши, що судове рішення про задоволення вимог кредитора боржник не виконав, дійшов помилкового висновку про припинення правовідносин сторін, що випливають із кредитного договору.

Вказаний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України від 21.09. 2016 року у цивільній справі № 6-2739 цс 15.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню в судовий збір 1 378 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 30, 60, 62, 88, 212 - 214, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (МФО 300001, , р/р 1026) заборгованість за Кредитним договором № 0 від 11.08.2006 р. в розмірі 54 585 грн. 10 коп., а саме: 34 727 грн. 80 коп. - тіло кредиту, 19 647 грн. 92 коп. відсотки, 209 грн. 38 коп. пеня.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (МФО 300001, , р/р 1026) судовий збір у розмірі 1 378 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.С.Тихонова