АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2462/16Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про розірвання спадкового договору, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 про розірвання спадкового договору, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 серпня 2005 року між сторонами був укладений спадковий договір, відповідно до якого позивач передає після своєї смерті відповідачу належну їй 9/25 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться у м. Черкаси по вулиці Пастерівській, 229, що належить на праві власності позивачці.

Згідно п. 5 цього договору відповідач зобовязалась довічно повністю утримувати позивача, забезпечувати харчуванням, одягом, ліками, доглядом та необхідною допомогою, а також щомісячно надавати грошову допомогу в сумі 200 гривень.

Після підписання даного спадкового договору позивач неодноразово зверталась до відповідача за допомогою у прибиранні житла, принесенні продуктів харчування, ліків, однак остання відмовляла їй, посилаючись на те, що вона дуже зайнята і не збирається використовувати свій вільний час для неї.

Крім того, ОСОБА_7 вказала, що відповідачка, яка є її дочкою, проживає в Київській області і не навідує та не здійснює догляд над нею, хоча через свій похилий вік вона цього дуже потребує.

Таким чином вважає, що відповідач неналежним чином виконує її немайнові розпорядження, чим порушує умови спадкового договору, а тому просила суд розірвати спадковий договір від 26 серпня 2005 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та стягнути понесені судові витрати.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 жовтня 2016 року позов ОСОБА_7 задоволено. Розірвано спадковий договір, укладений 26 серпня 2005 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, посвідчений державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за №1-2925 та скасовано заборону на відчуження житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Черкаси по вул. Пастерівській, 229.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 понесені судові витрати в сумі 551.21 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконує умови спадкового договору та не здійснює догляду за позивачкою, а навідує її тільки під час чергової відпустки один раз на рік, регулярної матеріальної допомоги, як передбачено умовами спадкового договору також не надає. Крім того відповідачка постійно проживає у м. Києві, а позивачка в м. Черкаси, що територіально унеможливлює надання постійного догляду за людиною похилого віку.

Частиною 1 статті 1302 ЦК України встановлено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26 серпня 2005 року між ОСОБА_7 (відчужував) та ОСОБА_6Т.(набувач) укладено спадковий договір, за умовами якого ОСОБА_7 передає після смерті у власність ОСОБА_6 належні їй 9/25 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в місті Черкаси по вулиці Пастерівській 229. ОСОБА_6 (набувач) зобовязалась довічно повністю утримувати відчужувача, забезпечити відчужувача харчуванням, одягом, ліками, доглядом та необхідною допомогою, щомісячно надавати грошову допомогу в сумі 200 гривень.(п.5 договору)

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач взяті за договором зобовязання не виконувала. Перерахунки грошових коштів на які посилається відповідач, як на доказ виконання взятих зобовязань, здійснювалися в 2016 році, тобто через 11 років після взятого відповідачем зобовязання, а переказ від 29 серпня 2016 року був здійснений після подачі даного позову, а тому вказані докази не свідчать про виконання відповідачем зобовязань.

Пунктом 1 частини 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно ч. 1 ст. 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Пунктом 10 даного договору визначено, що у разі невиконання набувачем майна розпоряджень відчужувача спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача, а також на вимогу набувача майна у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача.

Таким чином висновок суду першої інстанції про наявність підстав для розірвання укладеного договору відповідає обставинам які встановлені в судовому засіданні.

Посилання апелянта на порушення п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» є необґрунтованим, оскільки до суду звернулась відчужувач за договором, а саме ОСОБА_7 через свого представника, що не суперечить вимогам даної Постанови.

Особиста участь в судовому засіданні сторони або через представника це право зазначеної особи (ст..ст.27,38 ЦПК України), тому відсутність в судовому засіданні позивача та участь її представника, не є порушенням процесуальних норм права.

Разом з тим, скасовуючи заборону на відчуження житлового будинку, суд першої інстанції допустив порушення статті 11 ЦПК України, оскільки з такою вимогою позивач до суду не зверталась.

За таких обставин, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції до зміни.

Керуючись ст. ст.303,307, 309,313,314,316 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 жовтня 2016 року змінити.

Виключити з резолютивної частини рішення суду висновок про скасування заборони на відчуження житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Черкаси по вул. Пастерівській, 229, накладену державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 в звязку з посвідченням спадкового договору.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :