Справа № 299/1906/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

25 жовтня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого судді Леска В.В.

суддів Готри Т.Ю., Джуги С.Д.

при секретарі Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Широківської сільської ради Виноградівського району, ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду від 23 серпня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

22 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Широківської сільської ради Виноградівського району, ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Позивачка зазначала, що 10 листопада 2014 року помер її батько ОСОБА_3, після смерті якого в 6-ти місячний строк вона, як спадкоємець за законом першої черги, звернулась у Виноградівську державну нотаріальну контору із заявою на прийняття спадщини. Їй стало відомо, що батько 22 березня 2011 року залишив заповіт, яким на випадок своєї смерті все майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі все те на що він матиме за законом право, і що буде йому належати на момент смерті, заповів онукові ОСОБА_2.

Заповіт посвідчений посадовою особою сільської ради секретарем виконавчого комітету Широківської сільської ради ОСОБА_4, який не мав повноваження на вчинення нотаріальних дій, оскільки рішення виконкому про покладення на нього таких повноважень відсутнє.

Відповідно до пункту 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/5 нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної ради народних депутатів покладено вчинення цих дій. Наказ №22/5 від 25.08.1994 року втратив чинність на підставі наказу Міністерства юстиції № 3306/5 від 11.11.2011 року, звідси випливає, що Інструкція була чинною до 11 листопада 2011 року. Заповіт посвідчувався 22 березня 2011 року, отже на ці правовідносини поширюється дана Інструкція.

Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування (ч. 1 ст. 1251 ЦК).

За приписами частин першої, другої статті 1257 ЦК заповіт, складений особою, яка не мала права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_3, посвідчений 22 березня 2011 року секретарем виконкому Широківської сільської ради ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за №21.

Рішенням Виноградівського районного суду від 23 серпня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Широківської сільської ради Виноградівського району, ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним відмовлено.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, яке ухвалене при неповно зясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, позивачка просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов про визнання заповіту недійсним задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що відсутнє рішення виконавчого комітету Широківської сільської ради про покладення обовязків на секретаря сільради на вчинення нотаріальних дій, а рішення сесії сільської ради про покладення таких обовязків на секретаря виконкому сільської ради не відповідає Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських рад, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року №22/5, п. 2 якої передбачено вчинення нотаріальних дій у виконавчих комітетах сільських рад посадовими особами, на яких рішенням виконавчого комітету відповідної ради народних депутатів покладено вчинення цих дій.

Позивачка та її представник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу.

ОСОБА_7, представник відповідача ОСОБА_2, просив апеляційну скаргу відхилити як безпідставну та необгрунтовану й залишити без змін рішення суду першої інстанції, оскільки оспорений заповіт посвідчено повноважною особою, секретарем виконкому Широківської сільської ради ОСОБА_4 з дотриманням вимог закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України справу розглянуто у відсутності представника Широківської сільської ради та ОСОБА_2, повідомлених про час і місце розгляду справи, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення судових повісток.

Заслухавши доповідача, осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

У відповідності до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції з врахуванням положень ст. 1251 ЦК України, виходив з того, що заповіт ОСОБА_3 від 22 березня 2011 року був посвідчений секретарем виконкому Широківської сільської ради ОСОБА_4 з дотриманням вимог закону.

З даними висновками суду першої інстанції погоджується судова колегія апеляційної інстанції, оскільки вони достатньо мотивовані, підтверджені доказами наявними в матеріалах справи та відповідають вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України та ст. 37 Закону України «Про нотаріат» заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Відповідно до вимог ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

До заповітів, посвідчених посадовими, службовими особами, застосовуються положення ст. 1247 ЦК України.

Як встановлено судом 10 листопада 2014 року помер ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про смерть серія І-ФМ №177568.

Згідно заповіту від 22 березня 2011 року, посвідченого секретарем виконкому Широківської сільської ради ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 21, ОСОБА_8 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі все те на що за законом він матиме право, і що буде належати йому на момент смерті, заповідав онукові ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 37 Закону від 2 вересня 1993 р. N 3425-XII «Про нотаріат», статей 38, 42, 59 Закону від 21 травня 1997 р. N 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» та п. 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України (затверджена наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 р. N 22/5, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 1994 р. за N 256/466;) у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, нотаріальні дії вчиняють посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад, на яких такий обов'язок покладено рішенням виконавчого комітету відповідної ради.

Відповідно до розяснення, викладеного у п. 16 Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 р. N 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами), відповідно до яких у разі посвідчення угоди, якою є заповіт, не тим органом або не тією службовою особою, на яких покладено здійснення нотаріальних дій, угода не може вважатися укладеною з додержанням встановленої нотаріальної форми.

Згідно ч. 1 п. «б» пп. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (чинної на день посвідчення спірного заповіту) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження на вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання, реєстрація актів громадянського стану (за винятком виконавчих органів міських (крім міст обласного значення) рад);

Частинами 1 і 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос, а згідно ч. 6 цьої статті виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Судом встановлено, що рішенням № 3 від 11 листопада 2010 року 1-ї сесії 6-го скликання першого пленарного засідання Широківської сільської ради Виноградівського району «Про обрання секретаря Широківської сільської ради» обрано секретарем Широківської сільської ради депутата ОСОБА_4. Цим же рішенням доручено секретарю сільської ради одночасно здійснювати повноваження секретаря виконавчого комітету, з покладенням на нього обовязків по вчиненню нотаріальних дій та обовязків по реєстрації актів громадянського стану (а.с. 13).

Отже, є вірним висновок суду, що оспорюваний заповіт посвідчений уповноваженою посадовою особою органу місцевого самоврядування на підставі делегованих повноважень покладених на неї рішенням сесії сільської ради, відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з дотриманням Закону України «Про нотаріат» та ст.ст. 1247, 1251 ЦК України. Як вірно зазначив суд відсутність відповідного рішення виконавчого комітету про покладення обовязків на вчинення нотаріальних дій на посадову особу сільської ради в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин, не є підставою для визнання заповіту недійсним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених висновків суду та не дають підстав вважати, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене та на підставі ст. 308 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскарженого рішення, оскільки суд першої інстанції повно та правильно зясував характер спірних правовідносин, правильно застосував зазначені норми матеріального права, що підлягають застосуванню, висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Виноградівського районного суду від 23 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: