Номер провадження: 22-ц/785/2492/16
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Парапана В.Ф., Панасенкова В.О.,

при секретарі - Томашевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 січня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» про зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким зобов'язати ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» в особі Південного району електричних мереж перенести електролічильник з РУ 0,4 кВ ТП 2955 на фасад будинку, що належить позивачу на праві власності і розташований за адресою АДРЕСА_1. Після уточнення позовних вимог в порядку ст.31 ЦПК України в судовому засіданні представник позивача просив суд ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідача виготовити технічні умови підключення зі зміненою схемою електропостачання про установлення електролічильника, що знаходиться в РУ 0,4кВ ТП 2955 на фасад будинку АДРЕСА_1, належному на праві власності споживачу ОСОБА_2

Представник відповідача позов не визнав з тих підстав, що Правилами користування електричною енергією для населення, ЗУ «Про електроенергетику» не передбачено обов'язок енергопостачальника виготовити нові технічні умови підключення до електромереж зі зміненою схемою електропостачання.

Рішенням суду позов задоволено в повному обсязі. Зобов'язано Публічне Акціонерне Товариство «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» виготовити технічні умови приєднання житлового будинку АДРЕСА_1 до електричних мереж Публічного Акціонерного Товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» з вимогами до розрахункового обліку електричної енергії - установити прилад обліку електроенергії на фасаді будинку АДРЕСА_1.

На вказане рішення суду ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі, посилаюсь при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції задовольняючи позов, виходив з того, що позовні вимоги законні та обґрунтовані.

При цьому суд першої інстанції послався на наступні обставини.

ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1. Позивач є споживачем електричної енергії, яка надається йому ПАТ «ЕК Одесаобленерго» за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору №1129449 про користування електричною енергією, укладеного 19.04.2010 року між сторонами.

04.09.2009 року ОСОБА_2 отримав технічні умови приєднання його будинку АДРЕСА_1 до електричних мереж, відповідно до яких межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності встановлюються в точці приєднання електроустановки, а точкою приєднання є РУ 0,4кВ трансформаторної підстанції №2955 (надалі ТП-2955). Прилад обліку наданої відповідачем і спожитої позивачем електроенергії встановлено в РУ 0,4кВ ТП 2944 - на межі розподілу балансової належності електричних мереж.

Позивач не має доступу до електролічильника, виносне табло для спостереження за станом обліку, кількістю попередньо оплаченої електричної енергії - відсутнє, плату за спожиту електричну енергію позивач проводить за рахунками, наданими енергопостачальною компанією. ОСОБА_2 вважає, що його права, як споживача електричної енергії порушені, тому звернувся до енергопостачальника з заявою про перенесення електролічильника на фасад належного позивачу будинку. ПАТ «ЕК Одесаобленерго» відмовила ОСОБА_2 як у перенесенні лічильника так і у виготовленні технічних умов, за якими електролічильник буде установлено на фасад будинку. Позивач за захистом порушених прав звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач, не визнаючи позов, посилався на відсутність правових підстав для виготовлення нових технічних умов споживачу для приєднання житлового будинку до електричних мереж.

При вищенаведених обставинах суд вважав позов ОСОБА_2 таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відносини між енергопостачальником та населенням регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357 (далі - ПКЕЕН). Правилами визначено якого споживача слід розуміти під терміном «населення». А саме, населення - це споживачі електричної енергії - фізичні особи, які з метою задоволення власних побутових або господарських потреб споживають електричну енергію для потреб електроустановок, що належать їм за ознакою права власності або користування, за винятком електроустановок, які використовуються для здійснення в установленому законодавством порядку підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 9 ПКЕЕН споживання електричної енергії без приладів обліку не допускається, крім випадків передбачених цими Правилами. Згідно п. 19,20 зазначених Правил розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Згідно п. 21 ПКЕЕН знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця.

Крім того, згідно п.11 Правил користування електричною енергією для населення перенесення приладів обліку проводиться за бажанням споживача.

Споживач ОСОБА_2 вільного доступу до приладу обліку спожитої ним електричної енергії не має, прилад обліку розташований на відстані 150 м від об'єкта електропостачання, споживач не знімає показань з приладу обліку і не контролює його показники. Суд погодився з доводами позивача, що його права як споживача електричної енергії відсутністю вільного доступу до електролічильника порушені.

Технічні умови на приєднання до мереж енергопостачальника - документ, що видається замовнику електропередавальною організацією і містить перелік обґрунтованих технічних умов та вимог щодо інженерного забезпечення об'єкта електропостачання.

Порядок приєднання електроустановок до електромереж визначено Правилами приєднання електроустановок до електричних мереж, що затверджені постановою НКРЕ №32 від 17.01.2013 року. Згідно з Правилами приєднання енергопостачальник зобов'язаний надати замовнику технічну можливість приєднатись до власних мереж: у точці експлуатаційної відповідальності, що, у разі недосягнення згоди між замовником та енергопостачальником, має збігатись із межею балансової належності, а замовник у свою чергу має сплатити енергопостачальнику плату за надання послуг з приєднання до електричних мереж.

Відповідно до положень ст. 26 ЗУ «Про електроенергетику» споживач електроенергії зобов'язаний узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки. Споживач електричної енергії ОСОБА_2 має намір підключити новий прилад обліку спожитої електричної енергії на фасаді житлового будинку, який є об'єктом електропостачання і згоден за свій рахунок виконати усі передбачені Правилами приєднання дії для отримання відповідної технічної документації. Правила приєднання електроустановок до електромереж ні ПКЕЕН не передбачать заборон щодо перенесення приладу обліку з РУ 0,4 кВ ТП-2955 на фасад будинку - об'єкта електропостачання при наявності такої технічної можливості.

Видача нових технічних умов та укладення договору про приєднання або внесення змін до них здійснюється відповідно до встановленого Правилами приєднання до електромереж порядку. Технічні умови приєднання до електричної мережі електроустановки замовника, що будується або реконструюється чи модернізується, є невід'ємним додатком до договору про приєднання і містять вихідні дані для проектування.

З огляду на викладене, суд вважав, що виготовлення технічних умов про приєднання житлового будинку АДРЕСА_1 до електромереж відповідача з встановленням приладу обліку електроенергії на фасаді будинку відповідає інтересам позивача і не порушує права та інтереси відповідача.

Повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції неможливо, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 212 ЦПК України с уд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Статтею 214 ЦПК зазначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 215 ЦПК в мотивувальній частині рішення суд зазначає: встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини; мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти; чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким; назви, статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно до статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Перелік способів захисту цивільних справ та інтересів міститься в статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом або договором.

Проте такого способу захисту, як зобов'язання перенести електролічильник на фасад будинку позивача не передбачено. Не передбачає такого способу захисту й укладений між сторонами договір користування електричною енергією.

Як стверджує позивач (а.с.3,41), підставами для задоволення його позовних вимог є те, що:

- по перше, показання електролічильника, який знаходиться в РУ 0,4кВ ТП 2955 дуже сильно різняться з показаннями лічильника, який знаходиться в житловому будинку позивача, у зв'язку з чим позивач має підозри на несправність спірного лічильника;

- по - друге, спірний лічильник знаходиться на відстані 150 м. від будинку, тому врахована цим лічильником електроенергія губиться по дорозі і частково не досягає будинку.

Жодного належного та допустимого доказу цим обставинам позивач суду не надав.

В подальшому позивач змінив підставу та предмет свого позову (а.с.63), звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго», в якому просив зобов'язати відповідача видати нові технічні умови підключення в яких буде передбачено установлення електролічильника на фасаді його будинку.

Підставами для задоволення цих його позовних вимог є те, що він не має жодної можливості контролювати показання спірного лічильника, не може отримати вільного доступу до табло лічильника.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими твердженнями позивача, виходячи із наступного.

Відносини з приводу постачання електричної енергії на користь фізичних осіб регулюються, між іншим, положеннями Цивільного Кодексу України, Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (надалі - ПКЕЕН), Правилами користування електричною енергією затверджених постановою НКРЕ України від 31.07.96р. № 28 (далі - ПКЕЕ).

В свою чергу питання щодо розроблення технічних умов на приєднання електроустановок споживачів до електромереж постачальників, крім вказаних нормативних документів, регулюються відповідними положеннями містобудівного законодавства та, з моменту набуття чинності, Правилами приєднання електроустановок до електричних мереж затверджених постановок НКРЕ України від 07.01.2013р. № 32

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не взяв до уваги, та як наслідок, невірно застосував положення вказаних нормативних документів.

Так, Відповідно до п. 2 ПКЕЕН, технічні умови - документ, що видається споживачу енергопостачальником і містить перелік технічних вимог, які необхідно виконати для приєднання електроустановок нового споживача до електромережі, реконструкції діючих електроустановок споживача або зміни категорії надійності електропостачання споживача.

Статтею 27 Закону України «Про планування і забудову територій», норми якого діяли станом на дату звернення позивача до відповідача щодо розробки вказаних технічних умов, передбачалося, що технічні умови щодо інженерного забезпечення об'єкта надаються юридичними особами, які є власниками відповідних елементів інженерної інфраструктури або здійснюють їх експлуатацію, на підставі відповідного клопотання замовника.

Технічні умови, як одна із складових вихідних даних, розроблялися відповідно до Порядку затвердженого постановою КМУ від 20 травня 2009 p. №489.

Вказаним Порядком між іншим передбачено, що у технічних умовах для електропостачання передбачається - електричні навантаження об'єкта; характеристика мережі в місці підключення (підстанція, електростанція або лінія електропередач розподільне обладнання, секції розподільного устаткування, комірки); напруга, для якої повинні бути розраховані повітряні або кабельні лінії, що живлять об'єкт; прогнозовані межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності; вимоги до компенсації реактивної потужності; вимоги до ведення обліку електроенергії.

Відповідно до змісту розроблених технічних умов передбачено, що точкою приєднання об'єкта споживача до електромереж енергопостачальної компанії є РУ 0,4 кВ ТП 2955.

Закон України «Про електроенергетику» визначає, що місце приєднання (точка приєднання) електроустановки - існуюча або запроектована межа балансової належності електроустановок споживача або замовника.

Пунктом 1.2 ПКЕЕ визначено, що межа балансової належності - точка розділу елементів електричної мережі між власниками електроустановок за ознаками права власності або користування, або повного господарського відання.

Таким чином, відповідно до вищевказаного та змісту вказаних технічних умов встановлено, що РУ 0,4 кВ в ТП 2955 є точкою, яка визначає межу розподілу електромереж, що належать ПАТ «Одесаобленерго» та ОСОБА_3, тобто є точкою визначення межі балансової належності.

Приєднання житлового будинку позивача за адресою АДРЕСА_1 потребувало прокладення лінії електропередачі від об'єкта споживача до точки приєднання - РУ 0,4 кВ ТП 2955. Заходи по прокладенню лінії електропередачі здійснювалися споживачем та новостворена лінія електропередач, відповідно розмежування меж балансової належності визначеної технічними умовами, належить споживачеві - ОСОБА_3 та саме останній несе відповідальність за її стан та збереження.

Пунктом 10 ПКЕЕН визначено, що прилади обліку електричної енергії встановлю відповідно до вимог правил улаштування електроустановок.

Пункт 1.5.6. Правил улаштування електроустановок передбачено, що розрахункові прилади обліку, тобто ті за якими здійснюється грошовий розрахунок за відпущену електроенергію на користь споживача, встановлюється на межі розподілу балансової належності електромереж між споживачем та енергопостачальною організацією.

Враховуючи вказану вимогу ПУЕ щодо місця встановлення приладу обліку, п. 7.4 технічних умов №422-ю/09 від 01.09.2009р. передбачено необхідність встановлення приладу обліку на межі балансової належності, тобто в РУ 0,4 кВ ТП 2955.

Відповідно до розроблених технічних умов та з метою їх виконання ОСОБА_3 було виготовлено проект зовнішнього енергопостачання вказаного житлового будинку та укладено договір №422-Ю/09 від 04.09.2009р. про реалізацію технічних умов, відповідно до якого, сторонами додатково закріплено, що межа балансової належності електромереж встановлюється на наконечниках кабелю живлення в розподільчому пристрої 0,4 кВ ТП-2955 у бік об'єкту споживача.

При цьому відповідно до розробленої та затвердженої проектної документації передбачено встановлення трифазного приладу обліку НІК 2301 АР1 в РУ 0,4 кВ ТП 2955, що за своїми характеристиками не є багатофункціональним приладом обліку, не потребує щоденного нагляду та не потребує встановлення виносного табло для спостереження застаном обліку.

Таким чином, враховуючи всі вищевикладені вимоги технічної документації - прилад обліку, який було встановлено в ході реалізації технічних умов №422-ю/09 від 01.09.2009р по приєднанню житлового будинку позивача за адресою АДРЕСА_1, відповідно до вимог ПКЕЕ, ПКЕЕН та ПУЕ, було погоджено споживачем та постачальником в ході розроблення та виконання вказаних технічних вимог.

За результатом виконання заходів по приєднанню, з метою постачання електроенергії до вказаного об'єкту, між ОСОБА_3 та ПАТ «Одесаобленерго» було укладено договір про користування електричною енергією №1129449 від 19.04.2010р.

Пунктом 6 вказаного договору про користування електричною енергією сторонами визначено, що межа розподілу електромереж встановлюється на вихідних клемах засобу обліку.

Відповідно до п. 1 ПКЕЕН межа розподілу - це точка електромережі, стосовно якої розподіляється електромережа між споживачем та енергопостачальником.

Виходячи з вказаного положення договору, зазначеного положення ПКЕЕН та відповідно до проектної документації з електропостачання вказаного будинку, прилад обліку електричної енергії, яким обліковується електрична енергія, що постачається до житлового будинку позивача, належить ПАТ «Одесаобленерго» та встановлюється на межі балансової належності - в РУ 0,4 кВ ТП 2955.

З моменту виконання заходів по приєднанню житлового будинку позивача до електричних мереж ПАТ «Одесаобленерго», межі балансової належності електромереж сторін не змінювалися, що свідчить про відсутність підстав стверджувати про зміну обставин, якими сторони керувалися під час їх визначення та про наявність підстав для зміни місця встановлення приладу обліку та виготовлення нових технічних умов.

У той же час суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про наявність підстав для виготовлення нових технічних умов у зв'язку із бажанням позивача здійснити перенесення приладу обліку, що встановлений відповідно до діючих нормативно-технічних вимог.

На даний час порядок розроблення технічних умов на приєднання встановлено Правилами приєднання електроустановок до електричних мереж, які затверджені постановою НКРЕ №32 від 17.01.2013р.

Відповідно вимог вказаних правил споживач має право звернутися до енергопостачальної організації з заявою про виготовлення технічних умов у разі приєднання новозбудованих електроустановок, або приєднання здійснити реконструкцію чи технічне переоснащених діючих електроустановок, при цьому п. 1.10 та 1.11 встановлюють, що нові технічні умови видаються, якщо відбувається зміна технічних параметрів електроустановок замовників, вимог до категорії надійності, сумарної величини приєднання або точки приєднання.

При цьому п. 12 Правил приєднання визначає, що зміна технічних параметрів - збільшення величини дозволеної до використання потужності електроустановки внаслідок реконструкції чи технічного переоснащення об'єкта, підвищення рівня надійності електрозабезпечення електроустановки, зміна точки приєднання, зміна схеми живлення сі електроустановок замовника з однофазної на трифазну.

Зміна місця встановлення приладу обліку не змінює технічні параметри існуючого приєднання так як:

- не збільшує величини дозволеної до використання потужності електроустановки;

- не призводить до підвищення рівня надійності електрозабезпечення електроустановки;

- не змінює точку приєднання;

- не змінює схеми живлення електроустановок замовника з однофазної на трифазну.

З огляду на вказане, колегія суддів зазначає, що бажання позивача змінити місце встановлення приладу обліку не надає йому права вимагати від постачальника електричної енергії виготовити нові технічні умови приєднання для вже приєднаного об'єкту з огляду на те, що Правилами приєднання визначають вичерпний перелік підстав для виготовлення технічних умов до яких зміна місця знаходження приладу обліку не відноситься, так як наслідок не породжує для постачальника обов'язку по задоволенню такого бажання.

Крім того, вказане свідчить, що позивач фактично звернувся до суду з позовною заявою про захист свого нібито порушеного права у той час, коли це право навіть не виникло, що свідчить про недотримання позивачем положень ч. 1 ст.3 ЦПК України та безпідставного висновку суду першої інстанції про наявність порушеного права та необхідність його судового захисту.

Як наслідок, судом першої інстанції невірно застосовано Правила приєднання електроустановок до електричних мереж, які затверджені постановою НКРЕ №32 від 17.01.2013р., з огляду на те, що їх норми не регулюють взаємовідносини ПАТ «Одесаобленерго» та позивача, що склалися на момент звернення останнім до суду з позовною заявою.

Більш того, суд першої інстанції зобов'язав відповідача видати нові технічні умови на приєднання з визначенням місця знаходження приладу обліку, без жодних на те підстав та в порушення вищевказаних положень нормативних документів, що регулюють порядок розроблення технічних умов та визначення їх вихідних даних.

Крім того, суд першої інстанції фактично здійснив істотну зміну існуючих договірних відносин між споживачем та постачальником електроенергії, що склалися на підставі договору про користування електричною енергією, а саме в частині зміни межі розмежування та балансової приналежності складових суміжних елементів електромереж споживача та постачальника.

В свою чергу ст. 652 ЦК України передбачено, що умови договору можуть бути змінені за згодою сторін у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Однак, з моменту здійснення заходів з приєднання та укладання договору про користування електроенергією не змінилися обставини щодо балансової належності електроустановок споживача та постачальника в порівнянні з тими, що існували на момент їх підписання, як наслідок відсутня підстава вважати про наявність підстав для внесення змін до умов договору в частині зміни їх балансової належності.

Доказів іншого позивач не надав.

Також є безпідставними висновки суду про наявність у позивача - споживача електричної енергії, порушеного права доступу до приладу обліку.

Зокрема судом, з посиланням на п.21 ПКЕЕН зазначено, що знімання показань приладів обліку здійснюється споживачем щомісячно.

Однак, вказане положення визначає лише періодичність знімання показників приладу обліку, який встановлено у споживача, однак не стверджує про право споживача мати доступ до приладу обліку, який розміщено поза межами його балансової належності.

З незрозумілих підстав судом, взято до уваги лише першу частину п.21 ПКЕЕН та залишено без уваги ч. 3 вказаного пункту, якою встановлено, що за власним рішенням енергопостачальник має право самостійно знімати показання приладів обліку.

Також, судом здійснено безпідставне посилання на п. 11 ПКЕЕН, а саме на ч.3 вказаного пункту та зазначено, що перенесення приладів обліку здійснюється за бажанням споживача.

Пунктом 11 ПКЕЕН визначено порядок врегулювання взаємовідносин щодо відповідальності за збереження приладу обліку який встановлено у квартирі та інших об'єктах споживача. Як наслідок, вказаний пункт не надає право споживачеві вимагати перенесення приладу обліку, який перебуває в межах балансової та експлуатаційної відповідальності постачальника.

Крім того судом не враховано, що ч. 3. п.11 ПКЕЕН передбачає, що перенесення приладів обліку за бажанням споживача здійснюється, якщо це не суперечить вимогам правил улаштування електроустановок.

Як зазначалося вище, розміщення приладу обліку в РУ 0,4 кВ в ТП 2955 здійснено відповідно до вимог правил улаштування електроустановок - на межі балансової належності електромереж, а його перенесення в будь-яке інше місце, яке не співпадатиме з межею балансової належності - суперечитиме правилам улаштування електроустановок.

Крім цього, колегія суддів звертає свою увагу на те, що позивач визначив, що його право порушено тим, що він фактично позбавлений можливості доступу до приладу обліку, відсутністю доступу до табло лічильника, однак, вимоги щодо доступу до лічильника або встановлення відкритого табло він не заявляв.

Розглядаючи справу, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки районного суду не відповідають обставинам справи, суд порушив та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим є підстави для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення по суті спору.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ч. 1 п. 1-4; ст.313-314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго»задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 січня 2016 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» про зобов'язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Рішення вступає в законну силу з моменту оголошення. На рішення може бути подана касаційна скарга протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішення апеляційного суду.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді В.Ф. Парапан

В.О. Панасенков