АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Парамонов М.Л.
№22-ц/796/2654/2016 Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Кравець В.А.,

суддів Семенюк Т.А., Шиманського В.Й.,

за участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» - ГриніКостянтина Андрійовича на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А

У липні 2015 року позивач ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вказаним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року - позовну заяву залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України у зв'язку з повторною неявкою позивача.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ПАТ «КБ «ПриватБанк» - Гринь К.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та направити справу для продовження розгляду, посилаючись на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що суд першої інстанції обов'язкову участь представника ПАТ КБ «ПриватБанк» у судових засіданнях, призначених на 26.10.2015 p. та 02.12.2015 p., не визнавав і не встановлював, оскільки судові повістки про виклик на адресу банку або його представнику, яким було підписано позовну заяву, що є обов'язком суду згідно ч.5 ст.74 ЦПК України, - не направляв.

Крім того, суд не постановляв відповідної ухвали про обов'язкову участь у справі представника ПАТ КБ «ПриватБанк» з приводу вчинення процесуальних дій, що є обов'язковим для суду в силу приписів ч.3 ст.74 і ч.2 ст.208 ЦПК України.

Постановлену 02.12.2015 p. ухвалу не обґрунтував неможливістю розгляду справи за наявними у ній матеріалами з огляду на те, що разом із позовом було подано суду заяву про розгляд справи без участі представника у судових засіданнях.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд виходив з того, що представник позивача у судові засідання, призначені на 26.10.2015 року та 02.12.2015 року не з'явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи у його відсутність не направляв.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Як убачається з матеріалів справи, позивача було повідомлено про судові засідання, призначені на 26.10.2015 року та 02.12.2015 року, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа у вигляді «Ухвала» від 10.08.2015 по справі № 753/12494/15-ц було надіслано 11.08.2015 15:27:12 одержувачу ПАТ КБ «Приватбанк» на його електронну адресу . Документ доставлено до електронної скриньки: 11.08.2015 116:26:53. (а.с. 51) та зворотними поштовими повідомленнями (а.с.50), дані обставини скаржником не спростовані.

Направлення ухвали про відкриття провадження у справі електронним листом звільняє суд від процесуального обов'язку здійснення судового виклику судовою повісткою, закріпленого ст. 74 ЦПК України, так як таке повідомлення підмінює судову повістку на паперовому носії, оскільки в матеріалах справи наявна заява від 11.06.2015 року представника позивача про отримання процесуальних документів в електронному вигляді на електронну адресу . Крім того, представник вказав, що підтверджує факт реєстрації в системі обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу та достовірність внесеної інформації про особу (а. с. 37), що відповідає вимогам діючого законодавства.

Апеляційна інстанція звертає увагу на те, що приписами ч. 6 ст. 74 ЦПК України визначено, що особи, які беруть участь у справі, можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Крім того, рішенням Європейського Суду у справі Пономарьової проти України від 03 квітня 2008 року передбачено вживання сторонами заходів про обізнаність стану відомого їм судового провадження.

Стаття 129 Конституції України визначає, що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, а відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

У зв'язку із цим, розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає належних відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням ст. 129 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.3 ст.169, п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Системний аналіз п.3 частини першої ст. 207 ЦПК України та положень ст. 169 цього Кодексу свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції її постановлено з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав до її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218,312-315,317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» - Грині Костянтина Андрійовича - відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді