Справа № 128/2994/15-ц Провадження № 22-ц/772/2734/2016Головуючий в суді першої інстанції Саєнко О. Б.
Категорія 30Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Панасюка О.С.,

при секретарі: Маркевич Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивачів - ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18.07.2016 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 до Міністерства охорони здоров'я України, Вінницької центральної районної клінічної лікарні, Вінницької обласної клінічної дитячої інфекційної лікарні, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державна казначейська служба України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року позивачі звернулася в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 11.04.2006 року учням середньої школи с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області, серед яких є і вони та на даний час досягли повноліття, проведено туберкулінодіагностику із застосуванням алергену туберкульозного очищеного рідкого, серії 14-51 в стандартному розведенні. В позові зазначено, що всього пробу проведено 93 дітям і проведення туберкулінової проби здійснювали патронажна медична сестра по дитинству ОСОБА_16 та дільнична медична сестра ОСОБА_17, які діяли згідно довідки-допуску №89, 90 від 08.12.2005 року, виданої фтизіатром Вінницької центральної районної лікарні. До проведення проби Манту батьків про її проведення не попереджали, їх згоду на це не отримували, можливі наслідки, ризики, тощо не повідомляли. З наявного у відмовному матеріалі №19 від 21.04.2008 року подання Генеральної прокуратури України від 16.06.2006 року №7/3-78вих-06 про усунення порушень законодавства щодо охорони життя і здоров'я неповнолітніх, внесеного Міністру охорони здоров'я України, вбачається що проведення проби Манту було здійснено без отримання згоди батьків на проведення туберкулінодіагностики. Того ж дня о 12:30 год., тобто через 15-20 хвилин після проведення проби, до медичних сестер зі скаргами на головний біль, нудоту, біль в животі, загальну слабкість звернулось 2 учні 7-го класу, після чого постановка туберкулінових проб була призупинена. При обстеженні учнів 7-го класу виявлені аналогічні симптоми ще у 2-х дітей, які були направлені у дільничну лікарню с. Мізяківські Хутори і через деякий час медичними сестрами було виявлено ще 6 дітей з реакцією на пробу Манту. Після госпіталізації 10 дітей у дільничну лікарню с. Мізяківські Хутори, в школу для продовження медичних оглядів виїхав головний лікар дільничної лікарні ОСОБА_18 При медичних оглядах виявлено ще 8 дітей з проявами атипової реакції на пробу Манту і у зв'язку з тим, що реакція діагностованих дітей була масовою, проведення проби було зупинено, жодних інших дій медсестри не вчиняли. Позивачами зазначено, що частина дітей, стосовно яких заявлено даний позов, були серед госпіталізованих дітей в дільничну лікарню і батьків дітей про випадок, що стався повідомили лише після госпіталізації. У зв'язку з погіршенням стану здоров'я дітей після проведення їм проби Манту, 11.04.2006 року за добу було госпіталізовано 35 дітей у Мізяківсько-Хутірську дільничну лікарню, Вінницьку центральну районну лікарню та Вінницьку обласну дитячу лікарню. Всім госпіталізованим дітям був встановлений основний діагноз - атипова реакція на введення туберкуліну та ряд супутніх діагнозів, що ідентичні для багатьох дітей. Згодом певну кількість дітей виписали вже 14.04.2006 року, а решту 17-18 квітня. Особливістю цього випадку було те, що як при госпіталізації, так і при виписці батьків взагалі не інформували. Вже за 2 місяці в дітей діагностовано низку хвороб та виявлено такі показники аналізів, що вказують на різке погіршення загального стану організму та появу патологій.

Позивачі вважають, що застосування проби Манту 11.04.2006 року дітям с. Мізяківські Хутори мало наслідком ушкодження здоров'я; первинні медичні документи підтверджують діагностування атипової реакції на введення туберкуліну, а інструкція про застосування туберкуліну 1997 року, на яку посилається МОЗ України, на момент здійснення діагностування втратила актуальність, при цьому значно відрізняється за змістом від інструкцій подальших років, зокрема передбаченою побічною дією; туберкулін із сертифікатом 29/02-300200000 не мав сертифікату, що передбачено Додатком 5 до п. 7.2 Порядку проведення державної реєстрації (перереєстрації) медичних імунобіологічних препаратів в Україні затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров'я України 06.12.2001 року №486; туберкулін із сертифікатом 29/02-300200000 не мав Висновок про відповідність медичного імунобіологічного препарату показникам якості, що є Додатком 2 до пункту 3.4. Порядку здійснення державного контролю за якістю медичних імунобіологічних препаратів, які використовуються, виробляються або пропонуються до застосування в медичній практиці в Україні, що також затверджено Наказом 486; МОЗ України та лікарі Мізяківсько-Хутірської дільничної лікарні допустили до використання препарат, не перевіривши наявності у останнього всіх реєстраційних матеріалів, зокрема Сертифікату (Додаток до п. 7.2. Порядку проведення державної реєстрації (перереєстрації) №486) та висновку (Додаток 2 до Порядку пункту 3.4. Порядку здійснення державного контролю за якістю медичних імунобіологічних препаратів, які використовуються, виробляються або пропонуються до застосування в медичній практиці в Україні, що також затверджено Наказом 486); до проведення діагностики допущено медсестер без наявності у останніх довідки-допуску на проведення такої діагности, виданої протитуберкульозним диспансером; про проведення діагностики не попереджено батьків дітей, щодо яких таку діагностику застосовано та проведено останню без отримання згоди батьків; не надано належного рівня медичної допомоги, яка є необхідною при алергічних проявах та проявах можливого отруєння, на що вказували зокрема алергічний кон'юнктивіт та мідріаз; неналежним чином заповнено медичну документацію, зокрема в частині об'єктивного відображення діагнозів. З посиланням на ст.ст.1166, 1167, 1168, 1190 ЦК України вважають, що відповідачі повинні нести солідарну відповідальність перед ними, оскільки спірні правовідносини виникли навколо ушкодження здоров'я дітей, внаслідок проведення їм туберкулінодіагностики спільними діями відповідачів, а тому просили стягнути солідарно з відповідачів у рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь ОСОБА_10 кошти в сумі 7 000,00 грн.; ОСОБА_3 в сумі 8 770,00 грн.; ОСОБА_2 в сумі 22 984,00 грн.; ОСОБА_5 в сумі 10 743,00 грн.; ОСОБА_8 в сумі 6 472,00 грн.; ОСОБА_14 в сумі 19 265,00 грн.; ОСОБА_12 в сумі 5 744,00 грн.; а також стягнути солідарно з відповідачів за спричинену моральну шкоду 100 000 грн. на користь ОСОБА_10; 900 000 грн. на користь ОСОБА_11; 100 000 грн. на користь ОСОБА_3; 900 000 грн. на користь ОСОБА_4; 100 000 грн. на користь ОСОБА_2; 900 000 грн. на користь ОСОБА_7; 100 000 грн. на користь ОСОБА_5; 900 000 грн. на користь ОСОБА_6; 100 000 грн. на користь ОСОБА_8; 900 000 грн. на користь ОСОБА_9; 100 000 грн. на користь ОСОБА_14; 900 000 грн. на користь ОСОБА_15; 100 000 грн. на користь ОСОБА_12; 900 000 грн. на користь ОСОБА_13.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18.07.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представником позивачів ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, при цьому зроблено посилання на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

В судове засідання позивачі та їх представники не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, при цьому представник подала заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Інші особи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно ч.2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позивачами не доведено наявність шкоди, заявлений її розмір, протиправність поведінки відповідачів та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою, при цьому надані позивачами медичні документи таких доказів не містять, а правом на призначення у справі судово-медичної експертизи, останні не скористались.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 11.04.2006 року учням середньої школи, що знаходиться в с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області проведено туберкулінодіагностику із застосуванням алергену туберкульозного очищеного рідкого, серії 14-51 в стандартному розведенні. Через 15-20 хвилин після введення проби Манту діти середньої загальноосвітньої школи відчули погіршення стану здоров'я та були госпіталізовані.

Проведення туберкулінової проби здійснювали патронажна медична сестра по дитинству ОСОБА_16 та дільнична медична сестра ОСОБА_17, які діяли згідно з довідкою допуску від 08.12.2005 року №№ 89, 90 виданою фтизіатром Вінницької центральної районної лікарні. Зазначені довідки визначають, що ОСОБА_17 і ОСОБА_16 володіють технікою проведення вакцинації та туберкулінових проб і допускаються до проведення цих маніпуляцій, оскільки мають відповідно вищу та першу кваліфікаційну категорію.

16.06.2006 року Генеральна прокуратура України звернулася з «Поданням про усунення порушень законодавства, щодо охорони життя і здоров'я неповнолітніх» до Міністра охорони здоров'я України, за яким ставилося питання про притягнення до відповідальності службових осіб органів охорони здоров'я та медичних працівників лікувальних закладі, з вини яких допущені порушення здійснення проби Манту, відносно пацієнтів, які не досягли 15 років, яка здійснювалася без згоди батьків - законних представників.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.10.2013 року встановлено, що отримання з Вінницької обласної СЕС упаковок туберкуліну (серія 14/51, контроль 1752, термін придатності до вересня 2006 року виробництва ЗАТ «Біолік» м. Харків), що знаходились в холодильнику та транспортувались в сумці-холодильнику до Вінницької ЦРКЛ, подальше їх зберігання і використання під час туберкулінодіагностики 11.04.2006 року було проведено без порушень та з дотриманням встановленого порядку. Відповідно до сертифікату якості від 19.09.2005 року №172 туберкулін серії 14/51 відповідає вимогам АНД та придатний до вересня 2006 року.

Згідно з висновком комісії МОЗ техніка проведення туберкулінової проби, умови транспортування та зберігання препарату не порушувались. Туберкулінодіагностика проводилася згідно з вимогами Інструкції про застосування туберкулінових проб, затвердженої наказом МОЗ України від 29.01.1996 року №233 та зареєстрованої в Мінюсті 17.09.1996 року №538/1563 та Інструкції щодо медичного застосування алергену туберкульозного очищеного рідкого в стандартному розведенні для внутрішньошкірного застосування «Туберкуліну» при проведенні туберкулінодіагностики, що додається до препарату. Проби Манту проводилися медичним персоналом, який має довідку-допуск до проведення туберкулінодіагностики.

Також, судом встановлено, що під час проведення проби Манту діти, за виключенням ОСОБА_9, не мали протипоказань для проведення туберкулінових проб. Зокрема, відсутні достовірні відомості про наявність у дітей на момент проведення проби Манту шкірних захворювань, гострих та хронічних інфекційних захворювань в період загострення, в тому числі реконвалесценія (не менше 2 місяців після зникнення клінічних симптомів), алергічні стани, епілепсія. Вказані відомості були встановлені шляхом поверхового огляду дітей та відсутністю в медичних картках відповідних записів, в тому числі записів про наявність інфекційного захворювання у ОСОБА_9. При цьому було з'ясовано, що про перенесення інфекційного захворювання медичний персонал було проінформовано.

Крім того, постановою помічника прокурора Вінницького району від 21.04.2008 року за фактом проведення 11.04.2006 року туберкулінодіагнозтики (проби Манту) учням школи с. Мізяківські Хутори Вінницького району відносно медичних працівників Вінницької ЦРКЛ та дільничної лікарні Мізяківських Хуторів в порушенні кримінальної справи відмовлено в зв'язку з відсутністю в їх діях складу злочину, передбаченого ст. 137 КК України та іншими статтями КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З матеріалів справи видно, що згідно медичної карти №2006 стаціонарного хворого пацієнта та історією хвороби, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлений діагноз «Атипова реакція на введення туберкуліну» від 13.04.2006 року.

Відповідно до медичної карти №1997 стаціонарного хворого пацієнта та історією хвороби, ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлений діагноз «Атипова реакція на введення туберкуліну», «Алегрічний кон'юнктивіт», «Мідріаз» від 12.04.2006 року.

Відповідно до медичної карти №1992 стаціонарного хворого пацієнта та історією хвороби, ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_3, встановлений діагноз «Атипова реакція на введення туберкуліну», «ВСД по гіпотонічному типу» від 11.04.2006 року.

Відповідно до медичної карти №2005 стаціонарного хворого пацієнта та історією хвороби, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4, встановлений діагноз «Атипова реакція на введення туберкуліну», «Вторинна неврологія V пари з обох боків», «Мідріаз», «ВСД по гіпотонічному типу» від 13.04.2006 року.

Відповідно до медичної карти №175 стаціонарного хворого пацієнта та історією хвороби, ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5, встановлений діагноз «Атипова реакція на введення туберкуліну», «Хронічний холецистит в стадії ремісії» від 12.04.2006 року.

Відповідно до медичної карти №2024 стаціонарного хворого пацієнта та історією хвороби, ОСОБА_21, ІНФОРМАЦІЯ_6, був встановлений діагноз «Атипова реакція на введення туберкуліну», «Алергічний кон'юнктивіт», «Гострий рино фарингіт», «ВСД по змішаному типу», «ДЖВШ по гіпокінетичному типу», від 13.04.2006 року.

Відповідно до медичної карти №1989 стаціонарного хворого пацієнта та історією хвороби, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7, встановлений діагноз «Атипова реакція на введення туберкуліну», «ВСД по гіпотонічному типу» від 11.04.2006 року.

Звернувшись в суд з позовом, позивачами заявлено вимогу про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, обґрунтовуючи вимогу тим, що внаслідок проведення туберкулінодіагностики із застосуванням алергену туберкульозного очищеного погіршилось їх здоров'я та діагностовано низку хвороб, а також завдано моральну шкоду, яка полягає у значних душевних стражданнях.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. При цьому, протиправною вважається поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

На підставі наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, щодо недоведеності заявленого позову, при цьому було враховано, що позивачами не доведено, що саме внаслідок введення туберкуліну погіршилось здоров'я дітей та виникли супутні хвороби і що в даному випадку є причинно-наслідковий зв'язок, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції сторони відмовились від проведення судово-медичної експертизи.

Викладені в апеляційній скарзі твердження щодо наявності у справі низки медичних висновків, які вказують на чіткий причинно-наслідковий зв'язок між введенням туберкуліну та завданою шкодою з посиланням на Постанову Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу у кримінальних і цивільних справах» на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з'ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, є безпідставними, оскільки в даному випадку на наявних у справі доказах, без призначення відповідної судово-медичної експертизи, неможливо в повній мірі встановити наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою, при цьому інші доводи апеляційної скарги фактично лише відтворюють зміст позовних вимог і висновок суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто ухвалене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18.08.2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.К. Медвецький

/підпис/ О.С. Панасюк

Згідно з оригіналом: