Справа № 2-7917/2008 Головуючий у І інстанції Санін С.І.
Провадження № 22-ц/780/120/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 27.01.2016
УХВАЛА

Іменем України

27 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Лівінського С.В.,

суддів: Мережко М.В.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Бобка О.В.,

позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, представника апелянта ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про стягнення суми позики та штрафу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2008 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2008 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 заборгованість за договором позики всумі 220 тис. грн, штраф в сумі 20 тис. грн, а також судові витрати в сумі 1700 грн.

На виконання даного рішення суду було видано виконавчий лист, який був предявлений на виконання до районного відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції.

В порядку виконання рішення суду, за поданням державного виконавця, ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2008 року визнано мирову угоду, укладену між сторонами, за якою ОСОБА_6 визнав заборгованість перед ОСОБА_3 в сумі 240 тис. грн і в порядку її погашення передав йому у приватну власність та визнав за ним право власності нерухоме майно:

- нежитлову будівлю літера „І, загальною площею 806,70 кв. м, що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, село Потіївка, вул. Зелена буд. № 54;

- нежитлову будівлю літера „З, загальною площею 533,3 кв. м, що знаходиться за адресою : Київська область, Білоцерківський район, село Потіївка, вул. Зелена буд. № 56;

- нежитлову будівлю літера „К, загальною площею 585,22 кв. м, що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район село Потіївка, вул. Зелена буд. № 53;

- нежитлову будівлю літера „Ж, загальною площею 524 кв. м, що, знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, село Потіївка, вул. Зелена буд. № 57;

- нежитлову будівлю літера „Л, загальною площею 51,4 кв. м, що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, село Потіївка, вул. Зелена буд. № 49;

- нежитлову будівлю літера „Є, загальною площею 778,60 кв. м, що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, село Потіївка, вул. Зелена буд. № 44;

- нежитлову будівлю літера „Г, загальною площею 875,30 кв. м, що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, село Потіївка, вул. Зелена буд. № 46;

- нежитлову будівлю літера „Д, загальною площею 807,80 кв. м, що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, село Потіївка, вул. Зелена буд. № 45;

- нежитлову будівлю літера „В, загальною площею 809,90 кв. м, що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, село Потіївка, вул. Зелена буд. № 42;

- нежитлову будівлю літера „А, загальною площею 32,3 кв. м, що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, село Потіївка, вул. Зелена буд. № 35;

- нежитлову будівлю літера „Н, загальною площею16,4 кв. м, що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район село Потіївка, вул. Зелена буд. № 41;

- нежитлову будівлю літера „Б, загальною площею 182,1 кв. м, що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, село Потіївка, вул. Зелена буд. № 36;

Решту заборгованості в сумі 12558 грн. ОСОБА_6 зобовязався сплатити на користь ОСОБА_8 протягом одного місяця з дня затвердження судом мирової угоди.

Судові витрати в сумі 1730 грн. повязані з розглядом справи віднесено на рахунок ОСОБА_8.

У жовтні 2015 року дружина відповідача ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, оскільки ухвалу суду вважає незаконною, тому просить її скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у визнанні спірної мирової угоди.

У своїх запереченнях позивач вважає апеляційну скаргу не обґрунтованою та просить її відхилити.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення осіб, що брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає відхиленню.

З матеріалів справи вбачається і сторонами не заперечується, що вони тривалий час являються бізнес партнерами і на час виникнення спірних правовідносин обидва виконували обовязки директорів підприємств.

15 січня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, з метою придбання останнім, поряд з іншим, спірних нежилих приміщень сільськогосподарського призначення для здійснення підприємницької діяльності та отримання прибутку, був укладений договір позики.

Відповідно до умов договору позивач передав ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 220 тис. грн, а відповідач зобовязався повернути ці кошти в строк до 15 січня 2008 року.

Якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобовязаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу та одноразово штраф у сумі 20 тис. грн (п.п 5 п. 5).

Факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується розпискою від 15 січня 2007 року.

Проте, в порушення умов вищевказаного договору, відповідач у встановлений строк грошові кошти не повернув, у звязку з чим за ним утворилась вказана заборгованість.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2008 року, що набрало законної сили і сторонами не оспорювалося, з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 стягнуто заборгованість за договором позики всумі 220 тис. грн, штраф в сумі 20 тис. грн, а також судові витрати в сумі 1700 грн.

На виконання даного рішення суду було видано виконавчий лист, який був предявлений на виконання до районного відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції.

8 грудня 2008 року в порядку виконання рішення та з метою врегулювання спору сторонами по справі укладено мирову угоду.

10 грудня 2008 року державний виконавець звернувся до суду з поданням про розгляд та визнання наведеної мирової угоди.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Статтею 372 ЦПК України встановлено, що мирова угода, укладена між сторонами в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання(ч. 1). Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб(ч. 2). За результатами розгляду мирової угоди суд постановляє ухвалу відповідно до положень цього Кодексу(ч. 3).

За наведенного, місцевий суд прийшов до правильного висновку, що спірна мирова угода не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому обґрунтовано визнав її.

В порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України належних доказів на підтвердження того, що отримані в борг кошти було використано в інтересах сім'ї, а також того, що спірні нежитлові приміщення сільськогосподарського призначення були придбаніза спільні сумісні кошти подружжя, апелянтом не надано.

Оскільки спірна нерухомість була придбана відповідачем за гроші отримані у позику від позивача з метою здійснення підприємницької діяльності та отримання прибутку, твердження апелянта про належність спірного майна до спільної сумісної власності подружжя не ґрунтується на вимогах ст. ст. 60, 61 СК України.

Крім того, на час подання апеляційної скарги дружиною відповідача на ухвалу суду спірне майно знаходилося у власності позивача майже сім років, тому в діях сторони вбачається зловживання своїм процесуальним правом, а також порушення принципу правової визначеності та права особи на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950).

Інші доводи апеляційної скарги вказаних вище висновків суду теж не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення або неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Тому, керуючись ч. 3 ст. 209, ст. 218, ст. ст. 303 - 304, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2008 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий С.В. Лівінський

Судді: М.В. Мережко

ОСОБА_2