АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Акопян В.І.,

суддів Гальонкіна С.А., Хіль Л.М.

при секретарі Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 10 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приватбанк» про розірвання договору іпотеки.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача- Акопян В.І.,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 10 березня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк», треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_4 про розірвання договору іпотеки відмовлено.

На рішення суду апеляційну скаргу подала ОСОБА_2, прохає рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3, посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із матеріалів справи вбачається, що 20 серпня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № PLLFG00000096, згідно якого банк надав, а позичальник отримав кредитні кошти на строк з 20 серпня 2007 року по 18 серпня 2017 року (включно) у вигляді поновлювальної кредитної лінії у розмірі 535 195 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,44% на рік на суму залишку заборгованості. Позичальник щомісячно повинен сплачувати банку кошти (щомісячний платіж) 7 651,49 доларів США.

20 серпня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, згідно якого іпотекодавці в забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед кредитором передали в іпотеку нежитлову будівлю(магазин) літ»А-2», загальною площею 606,6 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 подав до суду позов про розірвання договору іпотеки послався на порушення відповідачем п. 5 договору про іпотеку: не укладення, передбаченої цим пунктом договору, заставної та відсутність реєстрації в Державному реєстрі іпотек.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, а також договір може бути змінений або розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку встановленого цим Законом.

В статті 2 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що заставна - це іпотечний цінний папір, який засвідчує безумовне право його власника на отримання від боржника виконання за основним зобов'язанням, за умови, що воно підлягає виконанню в грошовій формі, а в разі невиконання основного зобов'язання - право звернути стягнення на предмет іпотеки. Заставна оформляється, якщо її видача передбачена іпотечним договором. Після державної реєстрації іпотеки оригінал заставної передається іпотекодержателю, якщо інший порядок передачі заставної не встановлено іпотечним договором.

В позовній заяві про розірвання договору іпотеки підставами розірвання договору позивач вказав: порушення відповідачем істотних умов договору, а саме, невидача банком заставної та відсутність реєстрації в Державному реєстрі обтяжень, не вірний розрахунок банком щомісячних платежів.

Аналізуючи умови кредитного та іпотечних договорів, вимоги Закону України «Про іпотеку», колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що невиконання сторонами зобов'язання щодо оформлення заставної, відсутність реєстрації в Державному реєстрі іпотек не є підставою для розірвання договору іпотеки в цілому і не позбавляє іпотекодержателя права пред'явлення вимоги до іпотекодавця за умови виникнення обставин, передбачених договором та Законом.

Кредитний договір було укладено, він не розірваний і є дійсним, відповідач виконав умови кредитного договору, ОСОБА_4 отримав кошти, договір іпотеки, укладений у відповідності до вимог закону.

Колегія суддів також приймає до уваги, що непред'явлення ПАТ КБ «Приватбанк» заставної заявлялось позивачем, як одна із підстав визнання недійсним договору іпотеки від 20 серпня 2007 року. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 12 листопада 2015 року ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_2, ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним договору іпотеки від 20 серпня 2007 року.

Крім того, заперечуючи проти позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідачі також посилались на відсутність заставної та відсутність реєстрації іпотеки в Державному реєстрі іпотек. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 02 березня 2015 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 30 березня 2016 року, позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено. В рахунок заборгованості за кредитним договором № PLLGA00000096 від 20 серпня 2007 року в розмірі 573 974,10 доларів США, що станом на 28 квітня 2015 року становить 13 142 858,94 грн. звернуто стягнення на нежитлову будівлю(магазин) літера «А-2», загальною площею 606,6 кв.м., що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з початковою ціною продажу у розмірі 10 864 810 грн.

Доводи апеляційної скарги, що в графіку погашення кредиту банком не вірно визначено щомісячний платіж, не є підставою для розірвання договору іпотеки, а може бути враховано при визначенні кінцевої загальної суми заборгованості по кредиту

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що підстави ,що зазначені позивачем, як підстави розірвання договору іпотеки, не є істотними порушеннями договору іпотеки, які тягнуть за собою розірвання договору іпотеки.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308, ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Октябрького районного суду м. Полтави від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.І. Акопян

Судді С.А.Гальонкін

Л.М.Хіль

З оригіналом згідно

Суддя В.І.Акопян