Справа № 344/1380/16-ц
Провадження № 22-ц/779/2041/2016
Головуючий у 1 інстанції Польська М.В.
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого - Малєєва А.Ю.,

суддів: Васильковського В.М., Девляшевського В.А.,

секретаря Капущак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 травня 2016 року по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 травня 2016 року позов задоволено: стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н, 10.03.2006 в сумі 19638 грн 74 коп., з яких: 2704,46 грн заборгованість за кредитом; 12772,91 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 2750,00 грн заборгованість по пені та комісії; 500,00 грн штрафу (фіксована частина) та 911,37 грн штраф (процентна складова), а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн.

ОСОБА_2 оскаржив указане рішення в апеляційному порядку, оскільки вважає його необґрунтованим та незаконним. На думку апелянта, суд не дослідив обставини справи, що мають значення для вирішення спору. Так ОСОБА_2 вказав, що Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, не містить підпису відповідача. Окрім того, позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також, що ці Умови не змінювалися. Апелянт з посиланням на правові позиції Верховного Суду України, що містяться у справах: № 6-16цс15 та № 6-240цс14 зазначив, що Умови не є складовою частиною договору, оскільки не підписані відповідачем. Крім того, суд не звернув уваги, що у матеріалах справи відсутні докази того,що відповідач був ознайомлений із Умовами і правилами надання банківських послуг, а також відсутній екземпляр за його підписом. На думку апелянта, суд не перевірив строк дії картки та не з'ясував чи звертався він із заявою про видачу нової. Також відповідач вважає, що суд не дослідив наданого позивачем розрахунку заборгованості, який не містить даних про те, за якою карткою він зроблений.

Просить скасувати заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 травня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Апелянт в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити. Розрахунків, копій картки, платіжних та інших документів в підтвердження апеляційної скарги не надав.

Представник позивача просила відхилити апеляційну скаргу з огляду на законність рішення суду.

Заслухавши апелянта, представницю позивача, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Згідно матеріалів справи, 10.03.2006 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 4600 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У заяві відповідач висловив згоду з тим, що заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.7-13).

Відповідно до копії Розрахунку заборгованості за вказаним вище кредитним договором станом на 31.12.2015 заборгованість по кредиту становить 19638,74 грн, а саме: 2704,46 грн заборгованість за кредитом; 12772,91 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 2750,00 грн заборгованість по пені та комісії; 500,00 грн штрафу (фіксована частина) та 911,37 грн штраф (процентна складова) (а.с. 4-6).

Згідно Довідки ПАТ КБ «Приватбанк» між сторонами був підписаний кредитний договір № б/н від 26.12.2005, за яким було надано такі картки: НОМЕР_1 термін дії 01/09, НОМЕР_2 термін дії 01/09, НОМЕР_3 термін дії 07/16 та НОМЕР_4 терміном дії до 04/17 (а.с. 69).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав суду доказів, які б спростовували підставу позову та розрахунки банку і обґрунтовано застосував норми ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки згідно з матеріалами справи доказів і розрахунків у підтвердження своїх заперечень відповідач не надав як під час вирішення заяви про перегляд заочного рішення, так і в судовому засіданні апеляційного суду.

Відповідно до ст. ст.526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За приписами ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Отже, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Тобто у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Як роз'яснив Верховний Суд України у постанові №6-127цс14 від 22.10.2014, за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України № 614цс14 від 19.03.2014, у якому вказано, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Як вказано вище, Умови та Правила надання банківських послуг, а також тарифи банку є складовою частиною кредитного договору.

Пунктом 2 розділу І Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення).

Відповідно до пунктів 3.1.1., 5.4. розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH).

Згідно п.9.12 розділу І Умов та правил договір діє впродовж 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Відповідно до п.5.3 Правил користування платіжною карткою (далі - Правила), строк і порядок погашення по кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжних картках із встановленим мінімальним обов'язковим платежем вказано у Пам'ятці Клієнта, яка є невід'ємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, і частину заборгованості за кредитом.

Як вбачається з доказів представлених банком, термін дії договору між позивачем та відповідачем був продовжений шляхом отримання ОСОБА_2 кредитних карток із строком дії до квітня 2017 року (а.с. 69).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, ОСОБА_2 продовжував користуватися кредитними коштами і останній платіж здійснив у травні 2013 року (а.с. 71).

Посилання апелянта на відсутність доказів про отримання боржником платіжної картки спростовується матеріалами справи, зокрема копією Розрахунку, де зазначено суму кредиту і згідно якого відповідач здійснював його погашення (а.с. 70-75).

Неспростовним залишається також наданий банком розрахунок заборгованості станом на 31.12.2015, який свідчить про наявність підстав для дострокового стягнення банком кредитної заборгованості з відповідача згідно з умовами кредитного договору.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що справа судом першої інстанції розглянута повно і об'єктивно, а рішення постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: В.М. Васильковський

В.А. Девляшевський