Справа № 473/2391/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"25" серпня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Вуїва О.В., при секретарі Заблоцькій М.М.,

за участю: позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з таким позовом в якому вказувала, що вона є власником житлового будинку №98 по вул. Соборності (до зміни найменування вул. Леніна) в м. Вознесенську Миколаївської області, зареєстрована та мешкає за цією адресою.

З лютого 2003 року в будинку також зареєстрована її колишня невістка - відповідачка по справі.

Також позивачка вказувала на те, що ОСОБА_3 за місцем реєстрації протягом тривалого часу (з січня 2014 року) без поважних причин не проживає, постійно мешкаючи за іншою адресою, проте остання без поважних причин не знялася з місця попереднього проживання, внаслідок чого створюються незручності власнику житла.

В звязку з цим ОСОБА_1 на підставі положень ст. 405 ЦК України просила визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування належним їй житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Свої заперечення проти позову обгрунтовувала тим, що вона дійсно не мешкає за місцем реєстрації понад два роки в зв'язку з неправомірною поведінкою ОСОБА_1, яка перешкоджає їй користуватися житловим приміщенням, а тому просила продовжити пропущений з поважних причин строк.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3, показання свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема в судовому засіданні встановлено, що позивачка є власником житлового будинку №98 по вул. Соборності (до зміни найменування вул. Леніна) в м. Вознесенську Миколаївської області, зареєстрована та мешкає за цією адресою.

З лютого 2003 року в будинку в якості члена сім'ї також зареєстрована її колишня невістка - відповідачка по справі.

В той же час ОСОБА_3 за місцем реєстрації протягом тривалого часу (понад два роки) не проживає, постійно мешкаючи за іншою адресою, проте остання не знялася з місця попереднього проживання, внаслідок чого створюються незручності власнику житла.

Вказані обставини визнані сторонами по справі та підтверджуються письмовими доказами (а.с. 4, 12-16, 25).

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, діти, батьки власника, інші особи, якщо вони постійно проживають з власником і ведуть з ним спільне господарство). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Житловий кодекс України не містить норм щодо підстав та порядку визнання членів сімї власника житла (в тому числі колишніх) такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Проте такі підстави та порядок визначені нормами Цивільного кодексу України, які регулюють правовідносини припинення сервітуту.

Зокрема, положеннями ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено судом, відповідачка за місцем реєстрації без поважних причин не проживає понад встановлений законом річний строк. Доводи останньої про те, що вона не мешкає за місцем реєстрації в зв'язку з неправомірною поведінкою ОСОБА_1 заперечувалися самою позивачкою. Посилання ОСОБА_3 та показання допитаного в якості свідка рідного брата останньої ОСОБА_4 про те, що відповідачка на наполегливу вимогу позивачки була змушена повернути ключі від будинку саме по собі не може вказувати на наявність перешкод в користуванні будинком. Як вбачається з пояснень сторін, ОСОБА_3 самостійно обрала інше місце мешкання, з заявами, вимогами, скаргами з приводу вселення, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням ні безпосередньо до позивачки, ні до державних чи інших органів (зокрема правоохоронних, судових) не зверталася, доказів створення їй позивачкою інших перешкод в користуванні житлом не надала.

Тому суд вважає, що відповідачка не підтвердила належними та достатніми доказами наявність обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх заперечень.

За такого суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим оскільки сторона позивача в судовому засіданні відмовилася від стягнення понесених судових витрат, а тому суд не вбачає підстав для їх розподілу.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням житловим будинком №98 по вул. Соборності (колишня Леніна) в м. Вознесенську Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В. Вуїв