АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 658/1791/16-ц Головуючий в І інстанції Батовріна І.Г. Номер провадження 22-ц/791/2271/16 Доповідач: Пузанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретарОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 30 вересня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6, від імені якого діє ОСОБА_7, до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_6, від імені якого діє ОСОБА_7, звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, поданого в травні 2016 року до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики, зазначаючи, що 29 листопада 2013 року надав відповідачу в борг грошові кошти в розмірі 40 000 доларів США, про що була складена відповідна розписка.

Посилаючись на невиконання відповідачем боргових зобовязань та значний розмір позики, просив суд накласти арешт на житловий будинок, розташований за адресою: Херсонська область, м. Каховка, вул. Пархоменко, 59, належний відповідачу на праві приватної власності, оскільки невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою суду від 30 вересня 2016 року заяву задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для вирішення питання про забезпечення позову, зокрема, щодо визначення правового статусу спірного майна та співмірності обраного судом виду забезпечення позову із заявленими вимогами, просить ухвалу суду скасувати та у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили

В судовому засіданні представник ОСОБА_6 доводи скарги не визнав, ухвалу суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність оскарженої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Із надісланих до апеляційного суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_6, від імені якого діє ОСОБА_7, порушив перед судом питання про забезпечення заявленого ним до ОСОБА_5 позову про стягнення боргу за договором позики у розмірі 40 000 доларів США (що за курсом Національного Банку України на час звернення з позовом до суду становило 1 005 441 грн.) з урахуванням індексу інфляції в розмірі 485 628 грн. та процентів за користування грошовими коштами 452 723,46 грн., а всього 1 943792,46 грн., шляхом накладення арешту на належне відповідачеві на праві власності нерухоме майно: житловий будинок, що розташований у м. Каховка, Херсонська область, вул. Пархоменко, 59.

В процесі розгляду справи позивачем змінено розмір позовних вимог, відповідно до яких він просив стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в розмірі 1 030 681,88 грн., проценти за користування позикою у сумі 534096,28 грн., три процента річних від простроченої суми у розмірі 55934,81 грн., а всього: 1 620 712,97 та судові витрати в сумі 6890 грн.(а.с. 73-75).

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України суд на будь-якій стадії розгляду справи за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб.

Враховуючи, що позов ОСОБА_6 є позовом майнового характеру, який у випадку його задоволення може бути забезпечений зверненням стягнення на майно боржника, та зважаючи, що відповідач передбачене ч. 2 ст. 154 ЦПК України право звернутися до суду із заявою про внесення на депозитний рахунок суду суму, зазначену в позовній заяві, не використав і інше належне йому майно для забезпечення позову не запропонував, колегія суддів погоджується з висновком суду про необхідність забезпечення позову у обраний позивачем спосіб, оскільки, будучи власником нерухомого майна, право на яке зареєстроване в установленому законом порядку, відповідач не позбавлений можливості розпорядитися ним, що утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення заявлених до ОСОБА_5 вимог.

Обраний судом захід забезпечення позову відповідає вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України, змісту поданої заяви та є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і, як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, посилання відповідача на недоведеність належними та допустимими доказами реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не спростовують висновків суду щодо наявності підстав для застосування заходів забезпечення позову, які при цьому мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Наявність судового рішення Апеляційного суду Херсонської області, раніше прийнятого у вказаній справі, щодо скасування ухвали суду першої інстанції від 31 травня 2016 року про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, також не має правового значення, оскільки апеляційний суд відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_6 про забезпечення позову не вирішуючи питання щодо її обґрунтованості, а з тих підстав, що судом першої інстанції порушено порядок її розгляду.

Крім того, згідно з частиною 3 статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дає право особам, які беруть участь у справі, неодноразово звертатися до суду з відповідною заявою.

Посилання ОСОБА_5 на те, що житловий будинок, на який накладено арешт, належить йому та його дружині ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності, тому не може бути предметом забезпечення позову, і цим порушуються права та інтереси інших осіб, в тому числі малолітнього сина ОСОБА_9, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки належність цього майна до спільної сумісної власності подружжя не перешкоджає вирішенню питання про забезпечення позову у обраний позивачем спосіб, а може бути підставою для звернення співвласника до суду з позовом про звільнення належної йому частки майна з-під арешту.

Накладення арешту на житловий будинок не є перешкодою для користування ним, в тому числі малолітньою дитиною.

Отже, ухвала постановлена судом першої інстанції з додержанням вимог закону, а тому підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 30 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: Л.П. Воронцова

ОСОБА_3