Номер провадження: 22-ц/785/851/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Фальчука В.П., Кравця Ю.І.

при секретарі: Книгиницькому О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 03 грудня 2015 року про залишення без задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом, який вподальшому уточнив, до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на ? частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, після смерті 16.06.2003 року матері позивача ОСОБА_5 та після смерті 23.09.2009 року його бабусі ОСОБА_6.

Заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 27.12.2010 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено у повному обсязі . Дане рішення набрало законної сили 10.01.2011 року.

09.02.2015 року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м.Одеси із заявою про ухвалення додаткового рішення по даній справі, яким визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 та встановити, що це рішення є підставою для реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_2 у відповідному державному реєстрі, мотивуючи заяву тим, що в резолютивній частині заочного рішенням Київського районного суду м.Одеси від 27.12.2010 року не визначено право власності ОСОБА_2

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 03 грудня 2015 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 03 грудня 2015 року та постановити нову, якою задовольнити заяву ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції при постановленні ухвали норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали в межах заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, яким визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 та встановити, що це рішення є підставою для реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_2 у відповідному державному реєстрі, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 з такими вимогами до суду по цій справі не звертався. При цьому суд розяснив ОСОБА_2 порядок звернення до суду з вимогами про визнання права власності на спадщину на загальних підставах.

Такий висновок районного суду є правильним.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

3. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою.

4. На додаткове рішення може бути подано скаргу.

5. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Як роз`яснено у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов передбачених ст. 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права і обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги не досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на ? частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, після смерті 16.06.2003 року матері позивача ОСОБА_5 та після смерті 23.09.2009 року його бабусі ОСОБА_6.

Зі змісту заочного рішення Київського районного суду м.Одеси від 27.12.2010 року судом позовні вимоги задоволені повністю та у резолютивній частині рішення викладено наступний зміст: Визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається: з 3/10 частин вищезазначеної квартири, які фактично прийняті ОСОБА_4 в порядку спадкування по закону та складаються з ? частин від усього спадкового майна, яке належало його матері ОСОБА_5, померлої 16.06.2003 року та ? частини усього спадкоємного майна, яке належало його бабусі ОСОБА_6, померлої 23.09.2009 року та складалось з належної її 1/5 частини вищезазначеної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.03.1994 року та 1/10 частини вищезазначеної квартири, яку ОСОБА_6 фактично прийняла після смерті чоловіка ОСОБА_7, померлого 20.06.2000 року та 1/10 частини вищезазначеної квартири фактично прийнятої нею після смерті доньки ОСОБА_5, померлої 16.06.2003 року, а також на 1/5 частину квартири, яка належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.03.1994 року. Дане рішення набрало законної сили 10.01.2011 року.

Резолютивна частина рішення суду першої інстанції повністю охоплює всі вимоги, які містяться в уточненому позові ОСОБА_4

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231,1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим обєктом цивільного права, реалізувавши які спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним.

Оформлення права власності на нерухоме майно пов`язується з отриманням спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку а у разі обґрунтованої відмови нотаріуса про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину в судовому порядку.

Свідоцтво про право на спадщину та рішення суду про визнання права власності в порядку спадкування є підставою для здійснення державної реєстрації права власності, що надає власнику право розпорядження нерухомим майном.

До 01.01.2013 року виникнення права власності на нерухоме майно не пов`язувалося з його державною реєстрацією. Проте державною реєстрацією держава визнавала за власником виникле право розпорядження.

При таких обставинах ОСОБА_2 для здійснення державної реєстрації права на нерухоме майно, яке є предметом прийнятої ним спадщини, має оформити або свідоцтво про право на спадщину через нотаріуса, а у разі обгрунтованої відмови нотаріуса про неможливість видачі такого свідоцтва звернутися до суду з відповідним позовом.

Звернення до суду іншого спадкоємця ОСОБА_4 з вимогами про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на належну йому частку у спадщині, не стосується частки у спадщині, спадкові права на яку належать ОСОБА_2

Водночас ОСОБА_2 вимог до суду у даній цивільній справі про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом не заявляв.

При таких обставинах, районний суд обґрунтовано відмовив заявнику в ухваленні додаткового рішення про визнання за ОСОБА_2 права власності на ? частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 та встановити, що це рішення є підставою для реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_2 у відповідному державному реєстрі.

При цьому суд виконав свій процесуальний обов`язок і роз`яснив заявнику порядок звернення до суду з вимогами про визнання права власності на спадщину на загальних підставах.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не навів висновків щодо обставин звернення заявника з завою про ухвалення додаткового рішення та про те, що підставою такого звернення було не визначення судом в резолютивній частині рішення права власності на половину квартири, яка належить заявнику, не можуть бути взятими до уваги, оскільки такі доводи не відповідають обставинам справи, не засновані на вимогах ст. 220 ЦПК України та не спростовують правильність висновків районного суду.

Інших доводів в апеляційній скарзі не наведено.

При таких обставинах судова колегія погоджується з остаточним висновком суду першої інстанції про обгрунтованість і законність подання державного виконавця про надання дозволу державному виконавцю на примусовий вхід до жилого приміщення

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судова колегія доходить висновку, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 312 ч. 1 п. 1, 313, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили ухвалою суду.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: В.П. Фальчук

ОСОБА_8