Провадження № 2/127/1238/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2016 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.

секретаря Куйдан Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 28.10.1997 року зареєстрували шлюб в відділі РАГС м. Вінниці, актовий запис №2576.

Квартира АДРЕСА_1 належить позивачу на праві особистої приватної власності, про що свідчить свідоцтво про право власності на житло, яке зареєстроване 19.01.2009 року в КП «Вінницьке міське БТІ» за реєстровим №26143623, номер запису 1927/79107 в книзі №815.

29.10.2008 року дружина позивача ОСОБА_3 зареєструвалась в квартирі.

У 2009 році до ОСОБА_1 зявився раніше не відомий йому ОСОБА_2, відповідач в справі, та повідомив про те, що він зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 вже кілька років, а тому йому необхідна згода на отримання довідки про склад сімї, після чого обіцяв знятись з реєстрації.

Проте, отримавши в ТОВ «Бокуд» необхідні йому документи, відповідач не знявся з реєстрації в цій квартирі.

ОСОБА_2 членом сімї позивача не є, жодного дня в квартирі АДРЕСА_1 не проживав, своїх речей там не зберігав, участі в утриманні житлового приміщення та оплаті комунальних платежів не брав. Факт відсутності відповідача в спірній квартирі понад рік підтверджується актом, який складений сусідами та засвідчений адміністрацією ПП «Бокуд» від 13.05.2015 року за №696.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову з підстав пропущення строків позовної давності. Як пояснив представник відповідача в судовому засіданні, статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, яка його порушила. Про реєстрацію ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_2, позивач дізнався в 2009 році, про що він зазначає в позовній заяві. Проте, до суду звернувся лише у 2015 році, тобто за збігом строку позовної давності.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 28.10.1997 року зареєстрували шлюб в відділі РАГС м. Вінниці, актовий запис №2576.

Квартира АДРЕСА_1 належить позивачу на праві приватної власності, про що свідчить свідоцтво про право власності на житло, яке зареєстроване 19.01.2009 року в КП «Вінницьке міське БТІ» за реєстровим №26143623, номер запису 1927/79107 в книзі №815.

29.10.2008 року дружина позивача ОСОБА_3 зареєструвалась в цій квартирі.

В 2009 році до ОСОБА_1 зявився раніше не відомий йому ОСОБА_2, відповідач в справі, та повідомив про те, що він зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 вже кілька років, а тому йому необхідна згода на отримання довідки про склад сімї, після чого обіцяв знятись з реєстрації.

Проте, отримавши в ТОВ «Бокуд» необхідні йому документи, відповідач не знявся з реєстрації в цій квартирі.

ОСОБА_2, членом сімї позивача не є, жодного дня в квартирі АДРЕСА_1 не проживав, своїх речей там не зберігав, участі в утриманні житлового приміщення та оплаті комунальних платежів не брав. Факт відсутності відповідача в спірній квартирі понад рік підтверджується актом, який складений сусідами та завірений адміністрацією ПП «Бокуд» від 13.05.2015 року за №696.

Відповідач не проживає в квартирі та не вчиняє дії, щоб знятись з реєстрації.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є приміщення у відповідному населеному пункті, де фізична особа проживає постійно, переважно чи тимчасово. За місцем проживання проводиться реєстрація громадян, що є підставою для припущення про проживання особи в зазначеному будинку, квартирі.

Згідно з ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

На переконання суду до виниклих між сторонами правовідносин слід застосовувати за аналогією закону положення ч.2 ст.405 ЦК України, оскільки ОСОБА_2 не є членом сімї ОСОБА_1

Відповідно до ст.ст.319,383,405 ЦК України право користування житлом мають власники цього житла, члени сімї власника, інші особи на підставі договору з власником житла.

Реєстрація відповідача в належному позивачу на праві власності житлі може призвести до обмеження прав власника у здійсненні свого права на розпорядження майном, можливих додаткових нарахувань за комунальну послуги, залежно від кількості зареєстрованих осіб, неможливості отримати субсидію.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути будь-які, перелічені у ч.2 ст.16 ЦК України, а також суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

При вирішенні справи суд врахував і факти, які встановлено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.06.2016 р., яке набрало законної сили, в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, виконавчого комітету Вінницької міської ради про скасування рішення №2859від 27.11.2008 р. в частині скасування свідоцтва про право власності на житло від 27.11.2008 р.

Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності суд вважає її безпідставною, тому що наявність реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_3 є триваючим правопорушенням, яке наявне на час вирішення справи судом. Відтак позивач ОСОБА_1 строк позовної давності не пропустив і положення ч. 4 ст. 267 ЦК України застосуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки позивач є власником квартири АДРЕСА_4, та постійно проживає в зазначеному помешканні, а відповідач ОСОБА_2, не є членом родини ОСОБА_1, зареєстрований в цій квартирі, але ніколи не проживав в ній, своїх речей в цьому приміщенні не зберігав, участі в утриманні квартири та оплаті комунальних платежів не брав.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 8, 257, 267, 319,321,383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 4, 10, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням належною ОСОБА_1 на праві приватної власності квартирою №8 в будинку №20 по вул. Складській в м. Вінниці, визнавши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням в звязку з його відсутністю в цьому приміщенні понад рік без поважних причин.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат зі сплати судового збору 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя