Справа № 758/6822/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

27 жовтня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Шаховніної М. О. ,

при секретарі - Якимович К. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Свої вимоги мотивує тим, що 14 листопада 2012 року між ним та відповідачем було підписано розписку.

Відповідно до умов даної розписки позивач надав у позику відповідачеві грошові кошти у розмірі 7000 дол. США, а остання зобов'язалася повернути таку ж суму грошових коштів 14 травня 2013 року.

Посилаючись на те, що позивач свої зобов'язання виконав належним чином, а відповідач взяті на себе зобов'язання не виконала, суму позики не повернула, ОСОБА_1 просить стягнути на свою користь з ОСОБА_2 заборгованість за розпискою у розмірі 7000 дол. США, 3% річних за період з 14.05.2013 року по 12.05.2016 року та судовий збір.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідачки з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи.

Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що факт отримання відповідачем коштів від позивача підтверджується розпискою від 14 листопада 2012 року (а.с. 10).

Відповідно до якої відповідачка отримала від позивача в борг 7000 дол. США та зобов'язалася повернути таку ж суму грошових коштів 14.05.2013 року.

Як зазначив у судовому засіданні представник позивача, відповідачка у строк, передбачений розпискою свої зобов'язання щодо повернення коштів не виконала, що і стало підставою для звернення з даним позовом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

На підтвердження своїх доводів представником позивача було надано розписку, як це передбачено ст. 1047 ЦК України (а.с. 47).

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_2 суми боргу по розписці підлягають задоволенню, а саме у розмірі 7000 дол. США.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідачки на його користь 3% річних, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на те, що кошти за розпискою від 14.11.2012 року відповідачка повинна була повернути в строк 14 травня 2013 року, то з цього часу за цією розпискою відповідач є такою, що прострочила виконання грошового зобов'язання, що є підставою для застосування відповідальності, передбаченої розпискою та законом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сума трьох відсотків річних за період з 14.05.2013 року по 12.05.2016 року у розмірі 16 115 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача у межах заявлених позовних вимог.

Крім того, суд враховує, що згідно роз'яснень п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18.12.2009 року - у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суду слід у мотивувальній частині рішення суду навести розрахунки з переведення іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, а тому станом на 27 жовтня 2016 року 7000 дол. США в еквіваленті до гривні згідно курсу НБУ становить 179 060 грн., яку і слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Також, слід зазначити, що ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року вжито заходів забезпечення даного позову та накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2, а саме: будинок, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1, загальною площею 68,4 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м.

Згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе скасувати вжиті в цій справі заходи забезпечення позову.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а з ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 179 060 грн. 00 коп. та 3% річних у розмірі 16 115 грн. 40 коп.

Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 951 грн. 75 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 509, 526, 530, 549, 625, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 88, 154, 209, 212-215, 224, 228, 233 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) заборгованість за розпискою у розмірі 7 000 (сім тисяч) доларів США 00 центів, що становить за курсом Національного банку України 179 060 грн. (сто сімдесят дев'ять тисяч шістдесят гривень) 00 коп., 3 % річних у розмірі 16 115 грн. 40 коп. (шістнадцять тисяч сто п'ятнадцять гривень сорок копійок) та судовий збір у розмірі 1 951 грн. 75 коп. (одна тисяча дев'ятсот п'ятдесят одна гривня сімдесят п'ять копійок).

Скасувати заходи забезпечення позову визначені ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року щодо накладення арешту на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею - 68,4 кв.м., який належить ОСОБА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя М. О. Шаховніна