Справа №2-1751/2010 25.01.2016 25.01.2016 25.01.2016
Провадження №22-ц/784/200/16
Справа №2-1751/2010 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження №22-ц/784/200/16 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

Іменем України

25 січня 2016 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Серебрякової Т.В.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

з секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

за участі представника позивача ОСОБА_3,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_4, поданої через представника ОСОБА_5, заочне рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 31 серпня 2010 року, ухвалене у цивільній справі за позовами Кредитної спілки «Злагода» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та звернення стягнення на майно,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2009 року Кредитна спілка «Злагода» (далі КС «Злагода») предявила позов до ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_4 про розірвання кредитного договору №К8192-663 від 30 грудня 2008 року, стягнення заборгованості за цим договором та звернення стягнення на майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30 грудня 2008 року між КС «Злагода» та ОСОБА_6 у простій письмовій формі було укладено кредитний договір №К8192-663, за умовами якого останній надано кредитні кошти у розмірі 120 000 грн. з відсотковою ставкою 48% річних строком на 12 фактичних місяців від дати надання позичальнику кредиту.

В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 в той же день було укладено два окремі договори поруки, за умовами яких останні зобовязалися в повному обсязі та в солідарному порядку відповідати за борговими зобовязаннями ОСОБА_6

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що станом на 30 листопада 2009 року відповідачі не виконують своїх договірних зобовязань, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, позивач просив достроково розірвати кредитний договір і стягнути солідарно з відповідачів кредитну заборгованість в загальному розмірі 264 000 грн., а також звернути стягнення на майно, що належить відповідачам.

10 грудня 2009 року КС «Злагода» звернулася до суду з аналогічним позовом до тих же осіб, який пізніше було уточнено.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 грудня 2008 року з ОСОБА_7 у простій письмові формі було укладено кредитний договір №К8194-657, за умовами якого КС «Злагода» позичальнику надано кредитні кошти у розмірі 120 000 грн. з відсотковою ставкою 48% річних строком на 12 місяців.

В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором з ОСОБА_6 і ОСОБА_4 в той же день було укладено договори поруки, за умовами яких останні зобовязалися в повному обсязі та солідарному порядку відповідати за борговими зобовязаннями ОСОБА_7

Враховуючи викладене, а також те, що станом на 03 березня 2010 року відповідачі не виконують своїх зобовязань, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, позивач просив достроково розірвати вказаний кредитний договір і стягнути солідарно з відповідачів кредитну заборгованість в загальному розмірі 289 250 грн. та звернути стягнення на майно, що належить відповідачам.

Також, 10 грудня 2009 року КС «Злагода» звернулася до суду ще з одним аналогічним позовом до зазначених відповідачів, який пізніше було уточнено.

В позові позивач послався на те, що 30 грудня 2008 року з ОСОБА_4 у простій письмовій формі було укладено кредитний договір №К8193-935, за умовами якого позичальнику надано кредитні кошти у розмірі 120 000 грн. з відсотковою ставкою 48% річних строком на 12 місяців, а також кредитний договір за №С8195-935, за умовами якого надано кредитні кошти у розмірі 23 450 грн. з відсотковою ставкою 48% річних строком на 3 фактичних місяців від дати надання кредиту.

В забезпечення виконання зобовязань за обумовленими кредитними договорами з ОСОБА_6 і ОСОБА_7 в той же день було укладено договори поруки, за умовами яких відповідачі зобовязалися відповідати за борговими зобовязаннями ОСОБА_4

Посилаючись на ці обставини, а також на те, що станом на 03 березня 2010 року відповідачі не виконують своїх зобовязань, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитними договорами, позивач просив достроково розірвати обумовлені кредитні договори і стягнути в солідарному порядку з відповідачів кредитну заборгованість за договором №К8193-935 в загальному розмірі 289 250 грн. і за договором №С8195-935 в загальному розмірі 51 564 грн. та звернути стягнення на майно відповідачів.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12 квітня 2010 року вказані позовні заяви обєднані в одне провадження (том 1 а.с.49).

Заочним рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 31 серпня 2010 року позовні вимоги КС «Злагода» задоволені частково.

Розірвано кредитний договір №К8192-663, укладений 30 грудня 2008 року між ОСОБА_6 та КС «Злагода».

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №К8192-663 від 30 грудня 2008 року в загальному розмірі 264 000 грн.

Розірвано кредитний договір №К8194-657, укладений 30 грудня 2008 року між ОСОБА_7 та КС «Злагода».

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за цим кредитним договором в загальному розмірі 289 250 грн.

Розірвано кредитний договір №К8193-935 від 30 грудня 2008 року укладений між ОСОБА_4 та КС «Злагода» та кредитний договір за №К8195-935, укладений 30 грудня 2008 року між тими самими сторонами.

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за вказаними кредитними договорами в загальному розмірі 342 634 грн.

В іншій частині позовних вимог КС «Злагода» відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат у справі.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 17 травня 2012 року заочне рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 31 серпня 2010 року в частині стягнення заборгованості за кредитними договорами скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 на користь КС «Злагода» 120 000 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №К8192-663 від 30 грудня 2008 року.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 на користь КС «Злагода» 120 000 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №К8194-657 від 30 грудня 2008 року.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 на користь КС «Злагода» 120 000 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К8193-935 від 30 грудня 2008 року.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_4 і ОСОБА_7 на користь КС «Злагода» 51 564 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №С8195-935 від 30 грудня 2008 року.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат змінено.

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 на користь КС «Злагода» з кожного по 1 366 грн. 67 коп. судового збору та по 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

В іншій частині рішення першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 жовтня 2012 року рішення апеляційного суду Миколаївської області від 17 травня 2012 року скасовано, а заочне рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 31 серпня 2010 року залишено без змін.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02 грудня 2015 року в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5, про перегляд вищевказаного заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4, в особі свого представника ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив вказане рішення суду змінити, відмовивши КС «Злагода» у задоволенні позову в частині стягнення з нього, як поручителя, заборгованості за кредитним договором №К8192-663, що укладений 30 грудня 2008 року між ОСОБА_6 та КС «Злагода».

В доводах апеляційної скарги зазначено, що висновок суду першої інстанції про стягнення з поручителя ОСОБА_4 кредитної заборгованості за кредитним договором №К8192-663, що укладений 30 грудня 2008 року між ОСОБА_6 та КС «Злагода» є помилковим, оскільки КС «Злагода» звернувшись вперше до позичальника ОСОБА_6 та поручителів ОСОБА_7 і ОСОБА_4 листом у квітні 2009 року та претензією від 14 квітня 2009 року, подала позов до поручителя лише 30 листопада 2009 року, що відповідно до положень ч.4 ст.559 ЦК України є підставою для визнання поруки припиненою.

Дослідивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги і стягуючи із боржників та їх поручителів, за вказаними вище правочинами, кредитну заборгованість, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог, факту наявності заборгованості та її розмірів, а також підстав покладення солідарної відповідальності на відповідачів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду та вважає, що суд, в межах заявлених позовних вимог, повно і всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну оцінку, перевірив їх доказами, які були представлені сторонами і прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Так, місцевим судом встановлено, що 30 грудня 2008 року між КС «Злагодою» та ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 у простій письмовій формі було укладено кредитні договори за №К8192-663, №8194-657, №8193-935 за якими КС «Злагода» надала відповідачам по 120 000 грн. строком на 12 місяців під 48 % річних до закінчення строку, визначеного договором (том 1 а.с.5-6, 56-57, 101-102).

В цей же день, з метою забезпечення виконання вказаних кредитних зобовязань було укладено відповідні договори поруки, за якими відповідачі, відмінні від боржника, поручилися за кредитними зобовязаннями позичальника в повному обсязі (том 1 а.с.8,9,61,62,106,107).

Також, 30 грудня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір за №С8195-935, за яким КС «Злагода» надала позичальнику ОСОБА_4 кредит на суму 23 450 грн. строком на 3 місяці під 48 % річних, який також забезпечений договором поруки від 30 грудня 2008 року (том 1 а.с.125 -126,127).

У звязку з невиконанням відповідачами умов вищевказаних кредитних договорів за ними утворилась заборгованість, яка за розрахунком позивача, в загальному розмірі становить 894 064 грн. (том 1 а.с.20, 83,132,133).

Звертаючись до апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_4, в особі свого представника ОСОБА_5, посилався на положення ч.4 ст.559 ЦК України та вважав припиненим договір поруки від 30 грудня 2008 року, що був укладений в якості забезпечення виконання зобовязань позичальника ОСОБА_6 за кредитним договором №К8192-663 від 30 грудня 2008 року.

Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України, п.6 ч.1 ст.3 ЦК України зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно із ч.1 ст.553, ч.1 ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Зі змісту ст.554 ЦК України слідує, що хоча поручитель і повязаний із боржником певними зобовязальними відносинами, він є самостійним субєктом у відносинах із кредитором. Це підтверджується його правом висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч.2 ст.555 цього Кодексу).

За положеннями ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У п.24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Так, відповідно до п.3.1 договору поруки від 30 грудня 2008 року порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також коли кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобовязання не предявив позов до поручителя (том 1 а.с.9).

Отже, з договору поруки слідує, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до припинення забезпеченого ним зобовязання не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст.251 та ч.1 ст.252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 23 травня 2012 року (справа № 6-33цс12), умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст.251, ч.4 ст.559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

У звязку з невиконанням позичальником ОСОБА_6 своїх зобовязань за кредитним договором №К8192-663, що укладений 30 грудня 2008 року між нею та КС «Злагода», позивач 14 квітня 2009 року надіслав позичальнику та поручителям претензію, в якій зазначалось, що борг за перший квартал поточного року не погашено та запропоновано звернутися до кредитної спілки для врегулювання даного питання (том 1 а.с.18 зворот, а.с.19).

При цьому, зі змісту претензії і листа, не вбачається, що позивач скористався своїм правом дострокового стягнення з позичальника та поручителів заборгованості за кредитним договором та змінив строк виконання основного зобовязання, оскільки він лише зазначив про наявність заборгованості станом на 01 квітня 2009 року.

Відповідно до п.1.3 кредитного договору, сторони узгодили, що кредит надається строком на 12 фактичних місяців від дати надання позичальником кредиту, тобто до 30 грудня 2009 року.

30 листопада 2009 року КС «Злагода» звернулася до суду з позовом до позичальника ОСОБА_6 та поручителів ОСОБА_7 і ОСОБА_4 про стягнення з них в солідарному порядку заборгованості за кредитом у сумі 264 000 грн.

За такого, на думку колегії суддів, вимогу до поручителя ОСОБА_4 про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за кредитним договором №К8192-663 від 30 грудня 2008 року предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки та підстав для припинення поруки не вбачається.

Отже, виходячи із доводів апеляційної скарги, змісту рішення суду першої інстанції, що переглядається, підстави, які б свідчили про невідповідність судового рішення положенням ч.4 ст.559 ЦК України, відсутні.

Посилання в апеляційній скарзі на не перевірку судом першої інстанції обставин щодо зняття позичальником з банківського рахунку кредитних коштів, не має правого значення для вирішення справи, оскільки згідно з видатковим касовим ордером ОСОБА_6 отримала кредитні кошти в день укладення кредитного договору №К8192-663 від 30 грудня 2008 року (том 1 а.с.7).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а зводяться до переоцінки наданих доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, тому підстав для скасування рішення суду в оскаржуваній частині та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Рішення в частині вирішення вимог про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитними договорами №8194-657, №8193-935, №С8195-935 з тих же підстав, що зазначені в апеляційній скарзі відносно кредитного договору №К8192-663 від 30 грудня 2008 року, сторонами не оскаржується, а тому відповідно до ст.303 ЦПК України колегією суддів в цій частині не переглядається, оскільки апеляційна інстанція обмежена доводами апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303,308,315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану через представника ОСОБА_5 - відхилити, а заочне рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 31 серпня 2010 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: О.І. Галущенко

ОСОБА_8