Справа № 309/410/16-ц
Провадження № 2/309/604/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2016 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Довжанин М.М.

при секретарі Попадинець Я.В.

з участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «УкрСиббанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги позивачем вмотивовано тим, що 26 червня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. Згідно умов даного договору ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 19635,00 доларів США та зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за його користування у розмірі в строки та в порядку, встановлені кредитним договором до 26 червня 2029 року.

Відповідно до графіку погашення кредиту (додаток № 1 до кредитного договору) погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору.

24 лютого 2009 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено графік погашення кредиту.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором, між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 0 від 26 червня 2008 року. Відповідно до умов даного договору у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором поручитель і боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

24 лютого 2009 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 0, відповідно до умов якої поручитель надав згоду забезпечувати змінене основне зобов'язання.

ПАТ «УкрСиббанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачці ОСОБА_2 кредит у розмірі 19635,00 доларів США.

Однак, відповідачка ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання не виконувала, у зв'язку з чим станом на 20.01.2016 року має заборгованість в сумі 15418,24 доларів США, яка складається з наступного: 13946,82 доларів США - кредитна заборгованість; 1471,42 доларів США - заборгованість по процентам. Заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів - 9910,40 гривень.

Просить суд стягнути солідарно з відповідачів вищевказану суму заборгованості та судові витрати по справі.

В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника ПАТ «УкрСиббанк», позовні вимоги підтримує у повному обсязі ї просить їх задоволити.

Відповідач та представник відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» не визнав, подав до суду заперечення на позовну заяву, суду пояснив, що він не пригадує обставини укладення з ПАТ «УкрСиббанк» та підписання ним додаткової угоди № 1 від 24 лютого 2009 року до договору поруки, а також посилається на те, що, пред'явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, позивач, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов'язання, тому і міг пред'явити позов до нього, як до поручителя протягом шести місяців, починаючи від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Від позивача він не отримував ніяких вимог про погашення зобов'язання ОСОБА_2 за кредитом. Останній платіж ОСОБА_2 щодо погашення прострочених платежів був здійснений 26 червня 2015 року, інші платежі щодо погашення прострочених та чергових платежів позичальником не здійснювалися, а отже з 27 червня 2015 року почався перебіг позовної давності для пред'явлення вимоги про стягнення заборгованості і, як наслідок, для пред'явлення позову до поручителя. З огляду на те, що даний позов було подано до суду 04 лютого 2016 року, що становить більше ніж шість місяців після здійснення відповідачем останнього платежу, вважає, що договір поруки № 0 від 26 червня 2008 року є припиненим та з цих підстав просить суд відмовити у задоволенні вимог позивача щодо стягнення заборгованості з нього за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26 червня 2008 року.

Заслухавши пояснення відповідача та представника відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що згідно договору про надання споживчого кредиту № 0 від 26.06.2008 року громадянка ОСОБА_2 отримала кредит від відповідача в розмірі 19635,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом, визначених кредитним договором.

Відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору відповідачка ОСОБА_2 зобов'язалася повернути кредит у повному обсязі у терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору, але не пізніше 26 червня 2029 року.

24 лютого 2009 року між позивачем та відповідачкою укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено графік погашення кредиту.

Відповідачка ОСОБА_2 свої зобов'язання по кредитному договору та додатковій угоді до нього не виконує.

21 жовтня 2015 року відповідачці позивачем було направлено вимогу про погашення заборгованості, однак станом на 20.01.2016 року, вимога банку залишена без задоволення.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 20.01.2016 року, ОСОБА_2 має заборгованість перед позивачем в сумі 15418,24 доларів США, яка складається з наступного: 13946,82 доларів США - кредитна заборгованість; 1471,42 доларів США - заборгованість по процентам. Заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів складає 9910,40 гривень.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону.

Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, а також відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, пені та відшкодування збитків.

У відповідності зі ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1048-1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Отже, враховуючи, що відповідачка ОСОБА_2 належним чином не виконує умов кредитного договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача щодо ОСОБА_2 і вважає, що з ОСОБА_2 слід стягнути на користь банку заборгованість за кредитним договором.

Крім вище наведеного, судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 0 від 26.06.2008 року. Відповідно до п. 1.1 договору відповідач ОСОБА_1 зобов'язався перед позивачем ПАТ «УкрСиббанк» відповідати за невиконання відповідачкою ОСОБА_2 усіх її зобов'язань перед позивачем, що виникли з кредитного договору № 0 від 26 червня 2008 року, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Згідно п. 1.3 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісії, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених основним договором.

В силу п. 1.4 договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Як вбачається з матеріалів справи 24 лютого 2009 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 0, відповідно до умов якої поручитель надав згоду забезпечувати змінене основне зобов'язання. Дана додаткова угода підписана відповідачем ОСОБА_1, однак останній не пам'ятає та не може стверджувати, що факт укладення угоди мав місце. Суд не бере до уваги такі твердження відповідача, оскільки вони не обґрунтовані належними та допустимими доказами, а в силу ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

21 жовтня 2015 року відповідачу позивачем було направлено вимогу про погашення заборгованості, однак станом на 20.01.2016 року, вимога банку залишена без задоволення.

Одночасно, у матеріалах справи наявний список згрупованих рекомендованих відправлень - листи рекомендовані відправлених ПАТ «УкрСиббанк», якими стверджується надсилання позивачем вимоги про погашення заборгованості ОСОБА_1, як поручителю. Дана обставина спростовує твердження відповідача про неотримання ним жодних вимог банку.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні, як на підставу своїх заперечень проти позову ПАТ «УкрСиббанк» та відмови у його задоволенні, посилається на ч. 4 ст. 559 ЦК України, однак суд вважає, що посилання відповідача на вищезазначену частину статті є безпідставним, виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи наявність підстав для відмови у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк», відповідач ОСОБА_1 вказує на те, що останній платіж по кредитному договору боржником було здійснено 26.06.2015 року, а тому саме з цього моменту в кредитора виникло право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. В той же час, ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду про солідарне стягнення заборгованості, в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 як до поручителя, тільки у лютому 2016 року, а тому вважає, що позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення з вимогою до поручителя, а відтак правовідносини за договором поруки № 0 від 26.06.2008 року є припиненими.

Така позиція відповідача є помилковою.

Будучи за своєю правовою природою зобов'язанням, порука припиняється на загальних підставах, передбачених главою 50 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Крім того, у ст. 559 ЦК України встановлені спеціальні підстави припинення поруки. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Виходячи із ч. 4 ст. 559 ЦК України такий строк може бути передбачений в договорі або визначений в законі. Договірний строк застосовується до всіх без винятку зобов'язань. Визначення строку дії поруки як припиняючого тягне певні юридичні наслідки, зокрема, його закінчення є підставою для припинення поруки. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. На підставі ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст.253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Частина 1 ст. 530 ЦК України містить загальне правило, згідно з яким якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Водночас абзац другий ч. 1 ст. 530 ЦК України містить норму, якою встановлено, що зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як вбачається з п. 3.1 договору поруки укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором, тобто до 26 червня 2029 року.

Одночасно ч. 4 ст. 559 ЦК України передбачає, що у разі, якщо строк припинення поруки не встановлено договором, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

В даному випадку вищезазначена норма ч. 4 ст. 559 ЦК України не застосовується до правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем ОСОБА_1, оскільки у договорі поруки укладеному та підписаному ОСОБА_1 та банком чітко визначено строк дії договору поруки та порядок його припинення.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Докази, згідно до ст.ст. 58, 59 цього Кодексу, повинні бути належними і допустимими.

Отже, суд констатує, що відповідачем ОСОБА_1 не доведено суду підставність своїх заперечень щодо позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення з нього та ОСОБА_2 солідарно суми заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість вимоги відповідача ОСОБА_1 про відмову у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» та вважає, що з відповідачів слід солідарно стягнути на користь позивача 15418,24 доларів США заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26 червня 2008 року та 9910,40 гривень пені за несвоєчасне погашення кредиту і процентів.

Згідно ст. 88 ч.1 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід також стягнути понесені позивачем судові витрати в сумі 5894,48 гривень сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 158, 169, 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 216, 227, 526, 527, 530, 533, 548, 553, 554, 559, 612, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 26 червня 2008 року в загальній сумі - 15418 (п'ятнадцять тисяч чотириста вісімнадцять) доларів США 24 центи та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в сумі 9910 (дев'ять тисяч дев'ятсот десять) гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму сплаченого судового збору 5894 (п'ять тисяч вісімсот дев'яносто чотири) гривень 48 копійок, в рівних частинах з кожного по 2947 (дві тисячі дев'ятсот сорок сім) гривень 24 копійки.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з моменту отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду: підпис Довжанин М.М.

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: Довжанин М.М.