Справа № 214/4054/15-ц
У Х В А Л А

іменем України

28 квітня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Прасолова В.М.

при секретарі Євтушенко В.С.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

за участю відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 первісно звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» та ОСОБА_3

Остаточно уточнивши позов, просить: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 63 129 грн. 00 коп., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 850 грн. 00 коп., моральну шкоду у розмірі 5000 грн. 00 коп., судові витрати у розмірі 4 883 грн. 39 коп.

В обґрунтування позову навів наступне. 13 грудня 2014 року близько 18 години 20 хвилин водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вул. 200 років Кривого Рогу в м. Кривому Розі, своєчасно не застосував міри для зниження швидкості руху, не обрав безпечної швидкості руху, своєчасно не зреагував на зміну дорожньої обстановки, допустив наїзд на стоячий автомобіль НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 12.1, 12.3 ПДР України. 21 січня 2015 року постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу по адміністративній справі № 214/82/15-п за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП ОСОБА_3 був визнаний винним та притягнений до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Зазначає, що суд установив вину ОСОБА_3 в скоєнні ДТП , що згідно до ст. 61 ЦПК України, звільняє його - позивача від доказування обставин пригоди. У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна фізичний особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка спричинила шкоду, при наявності вини. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів ст. ст. 11, 22, 23, 599, 1166 ЦК України факт завдання фізичній особі майнової шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль НОМЕР_3 був застрахований в страховій компанії ПраТ «СК «Україна» за полісом № АІ 0666932 від 14.05.2015р. обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, власників наземних транспортних засобів.

Як передбачено ст. 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ч. 2 ст. 14 ЦК України).

Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з ч. 1 та ч. 4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Внаслідок чого належним відповідачем по даній справі є ОСОБА_3.

Відповідно до висновків викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2012р «Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках» зазначено, що вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, судам слід звернути увагу на положення ст. 1192 ЦК України, згідно з яким з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

У п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з роз'ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року N 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ № 640909 власником «Hyundai Sonata» р/н НОМЕР_4 є ОСОБА_1.

Згідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 233/14 від 22.12.2014р. сума майнової шкоди нанесеної власнику пошкодженого при ДТП автомобіля НОМЕР_2 складає 62 344,84 грн., а саме: 58 820,76 грн. з ПДВ вартість відновлювального ремонту, 3 524,08 грн. втрата товарної вартості.

Витрати за проведення автотоварознавчого дослідження складають 850 грн.

Під час судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_1 виконав відновлювальний ремонт автомобіля НОМЕР_2 .

Відповідно до розрахунку СЧЕТ №46 від 21.05.2015 року, були виконані ремонтні роботи на загальну суму 10 100, 00 грн.

ОСОБА_1 особисто придбав та передав СПД ОСОБА_4 для проведення ремонту автомобіля наступні запчастини: чек від 25.02.2015 року - боковина левая задняя 1шт. - 11125,00 грн.; чек від 28.01.2015 року - облицовка багажника 1 шт. 4650 грн.; сполер задний 1 шт. 990 грн.; накладка бампера 1 шт. 610 грн.; молдинг багажника 1шт. 1300 грн.; чек від 07.05.2015 року - усилитель бампера 1 шт. 4200 грн.; гаситель удара 1шт. 1010 грн.; вентиляционная решотка 1 шт. 505 грн.; щеток задний 1 шт. 3130 грн.; крышка багажника 1 шт. 8000 грн.; петля багажника 1 шт. 1200 грн.; чек від 17.03.2015 року - крепление фанаря заднего 1 шт. 2200 грн.; грязезащитный щеток 1 шт. 200 грн.; подкрылок 1 шт. 290 грн.; брызговик 1 шт. 290 грн.; пол багажника 1 шт. 800 грн.; облицовка багажника 1 шт. 2850 грн.; чек від 12.01.2015 року - АКБ Atlant TAB 70/700 1 шт. 1580 грн. Загальна сума придбаних запчастин особисто ОСОБА_1 становить 44 930 грн.

Також, деякі запчастини для ремонту автомобіля НОМЕР_2 придбав СПД ОСОБА_4, а саме були придбані: задній ліхтар 1 шт. - 3566 грн.; задній ліхтар, лівий, кришки багажника 1 шт. - 1303 грн.; лакофарбі матеріали 18 шт. - 3230 грн. Загальна сума запчастин, що придбав СПД ОСОБА_4, становить - 8 099 грн., та які ОСОБА_1 компенсував відповідно до квитанції від 06.06.2015 року.

Загальна сума витрат, понесених на закупку запасних частин та відновлювальний ремонт становить 44 930 грн. + 8 099 грн.+10 100 грн. = 63 129 грн.

Згідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичний особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка спричинила шкоду, при наявності вини. Згідно до ч.3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Заподіяна моральна шкода, полягає в душевних стражданнях, переживань після ДТП. Після ДТП ОСОБА_1 переживає душевні страждання, у звязку із значним пошкодженням його автомобіля, порушена його психіка так як він дуже нервував за наслідками ДТП. Враховуючи те, що внаслідок протиправних дій відповідача позивач опинився в безнадійному стані, бо втратив душевний та психічний спокій по відношенню до себе. За наслідками ДТП позивач позбавлений можливості звичайного для себе життя, адже автомобіль не може використовувати до відновлювального ремонту, внаслідок чого не використовує його за призначенням, при цьому відповідач не відшкодовує завдану шкоду за наслідками своїх протиправних дій, це все свідчить про зміну звичайного для мене способу життя та вказані обставини вимагають від них додаткових зусиль для організації її життя.

Крім цього, ця подія також вплинула на їх сімю в цілому та принесла близьким фізичні та душевні страждання. Ця подія істотно змінила життєві відносини і порушила побут моєї сімї позивача, бо багату часу змарнував на збирання документів та представництво своїх інтересів в міліції, суді, а не на сімю. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди позивач виходять з провини відповідача, обставин, при яких була заподіяна шкода, характер і тривалість своїх переживань, істотності змушених змін життєвих відносин, часу й зусиль, необхідних для відновлення колишнього стану здоровя й спокою. Заподіяну моральну шкоду оцінює в 5 000,00 грн..

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» також закріплено, що розмір відшкодування моральної(немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації.

Тому, враховуючи все вище викладене, виходячи з принципів розумності та справедливості, сторона позивача вважає, що сума в розмірі 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди є обґрунтованою та справедливою.

Судові витрати складаються з: судового збору за майнові вимоги 639,79 грн.; судового збору за немайнові вимоги - 243,60 грн.; правова допомога 4 000,00 грн.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», від 20.12.2011року, передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до акту виконаних робіт, адвокатом витрачено 8 години 00 хвилин на надання консультацій стосовно процесуального порядку вирішення справи, ознайомлення з матеріалами справи, складання позовної заяви, що з врахуванням мінімальної заробітної плати на 2015 рік передбаченої ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015рік» складає Оплата послуг за надання правової допомоги складає 3 897,6 грн. (8 год. 00 хв. х 1218,00 грн. х 0,40), по домовленості сплачено 4 000,00 грн.

Згідно п. 47 постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст. ст. 12, 42, 56 ЦПК України). Всього судові витрати на суму 4 883,39грн.

Позивач та його представник у судовому засіданні, кожен окремо, остаточно уточнений позов підтримали повністю.

Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні позов визнав повністю.

Третя особа ПАТ «Страхова компанія «Україна» до суду не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія (а.с.15-16, 17-18), поліс (а.с.19-20, 21,22), постанова суду у справі про адміністративне правопорушення (а.с.23-24), висновок автотоварознавчого дослідження (а.с.25-32), рахунок вартості ремонту (а.с. 33-36), контрольний лист (а.с.37,38), додаток до висновку (а.с.39-40), протокол огляду транспортного засобу (а.с.42-43, 44), квитанція (а.с.45), заява про страхове відшкодування (а.с.46, 47), скарга (а.с.48), заява (а.с.52), повідомлення (а.с.53), договір (а.с.54), посвідчення, свідоцтво, ордер (а.с.55,56), акт(а.с.57), товарні чеки (а.с.91,92), квитанція (а.с.94), рахунок № 46 (а.с.95), акт (а.с.96), свідоцтво (а.с.97), картка обліку (а.с.116).

У судовому засіданні встановлено, що маються законні підстави для задоволення позову, тому що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

При цьому, суд також враховує правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6 - 2808 цс 15, відповідно до якого, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем, є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. Згідно цього висновку, у разі задоволення такого позову, заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Понесені позивачем витрати в сумі 850 грн. 00 коп. на проведення дослідження, не підлягають відшкодуванню, оскільки не є майновою шкодою. При цьому суд вважає, що оцінка автомобілю не є дією, спрямованою на відновлення технічного стану пошкодженого транспортного засобу.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 23, 1167, 1187, 1188, ЦК України, ст.ст.1, 3, 6, 26-1, 28, 29 Закону України Про обовязкове страхування цивільно правої відповідальності власників наземних транспортних засобів, ст. ст. 10, 11, 88, 174, 208, 210, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 63 129 грн. 00 коп., моральну шкоду у розмірі 5000 грн. 00 коп., судові витрати у розмірі 4 883 грн. 39 коп.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя : В.М. Прасолов