Справа № 610/2817/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01.11.2016 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Тімонової В.М.,

за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Балаклія цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за договором позики від 30.08.2012 року з урахуванням трьох процентів річних, індексу інфляції та процентів від суми позики в сумі 1 104 797,31 грн., а також витрат на правову допомогу в сумі 15000 грн. і витрат по сплаті судового збору в сумі 7165,61 грн.

В обгрунтування позовних вимог у позовній заяві вказав, що 30 серпня 2012 р. він уклав із ОСОБА_4 договір позики, згідно з яким передав йому грошові кошти у сумі 432 тисячі гривень з умовою їх повернення до 01 березня 2013 року у сумі, еквівалентній 54 тисячі доларів США. Договір укладено у письмовій формі у присутності двох свідків.

По закінченню зазначеного строку відповідач борг не повернув. Боржник підтвердив свій борг розпискою від 25 лютого 2016 року.

У звязку з тим, що боржник добровільно не виконує взяті на себе зобов»язання, він змушений звернутись до суду за захистом свої порушених прав та інтересів.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував.

Відповідач в судове засідання неодноразово не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань, заяв або заперечень суду не надавав, тому суд на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України, враховуючи клопотання позивача, вважає можливим провести слухання справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Судом встановлено, що 30.08.2012 року між ОСОБА_5 (позикодавець) та ОСОБА_4 (позичальник) укладено договір позики, за яким ОСОБА_4 позичив у ОСОБА_5 432 000,00 гривень, які за згодою сторін є еквівалентом 54000 долларів США. За зазначеним договором ОСОБА_4 зобов«язувався повернути гроші готівкою до 01.03.2013 року (а.с.10).

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, серії І-ВЛ №282376, виданого 17.03.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_5 17.03.2016 року уклав шлюб з ОСОБА_6 та після державної реєстрації шлюбу змінив прізвище на «Василенко» (а.с.14).

Боржник ОСОБА_4 підтвердив свій борг розпискою від 25 лютого 2016 року (а.с.11) .

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми

У відповідності до ч.ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Частиною 1 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.60 ЦК Україні кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем (на а.с.4-8) наданий детальний розрахунок заборгованості відповідача за договором позики в урахуванням процентів від суми позики, 3% річних від простроченої поверненням суми боргу та інфляційних втрат, який досліджений та перевірений судом та який відповідає вимогам діючого законодавства України.

Відповідач не надав суду достовірних письмових доказів, які б підтвердили факт сплати боргу або спростували його наявність, тому позовна заява в частині стягнення суми боргу в розмірі 432 000 грн., процентів від суми позики - 245825,74 грн., 3% річних від простроченої суми боргу - 44 419,07грн. та інфляційних втрат в розмірі 382 552,51 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч.1ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року №4191-VI.

За змістом ст.1 цього Закону «Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні».

Згідно журналу судового засідання, представник позивача ОСОБА_2 сумарно був присутній у судових засіданнях 1 годину 46 хвилин, отже компенсації витрат на правову допомогу підлягає сума у розмірі 1025 грн.

Згідно ч.1ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.192,526,611,625,1046,1047,1049 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , суму боргу за договором позики від 30.08.2012 року в розмірі 1 104 797,31 грн, з яких:

432 000 грн -сума боргу;

245825,74 грн проценти від суми позики;

44 419,07 3% річних від простроченої суми боргу;

382 552,51 грн - інфляційні втрати.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в сумі 1 025 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 6 890 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду в десятиденний строк з дня отримання копії рішення.

Копію рішення направити відповідачу рекомендованою поштою з повідомленням не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 07.11.2016 року.

Суддя