ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/345/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2016 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Леонтьєва В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Діани Анатоліївни, заінтересована особа - ОСОБА_3, суд -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник у порядку ст. 383 ЦПК України звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Д.А., заінтересована особа - ОСОБА_3 Мотивуючи свої вимоги тим, що державний виконавець безпідставно виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 07 вересня 2016 року (провадження ВП № 50720983) по виконанню виконавчого листа № 2-982/12, виданого 06 лютого 2013 року Дарницьким районним судом м. Києва про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, щро належить на праві власності ОСОБА_3, що є предметом іпотеки за договором іпотеки від 04.04.2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Родовід Банк» за зобов»язаннями ОСОБА_4 по кредитному договору № 77.2/СЖ-102.08.2 від 04.04.2008 року в розмірі 653 134 доларів 16 центів США, що за курсом НБУ станом на 11.04.2001 року становить 5 202 017 грн. 64 коп. шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», на підставі набуття 07.06.2014 року Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що й стало підставою звернення до суду з даною скаргою.

В судове засідання скаржник не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа. Звернувся до суду із заявою про розгляд скарги за його відсутності з підтриманням вимог, тим самим, поновивши права стягувача в межах виконавчого провадження.

В судовому засіданні державний виконавець вимоги скарги не визнав та просив відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що скаржник/стягувач після повернення виконавчого документа стягувачеві від 07 вересня 2016 року, скористався правом повторного звернення до виконавчої служби й наразі постановою державного виконавця від 04.10.2016 року відкрито виконавче провадження по вказаному виконавчому листу.

Заінтересована особа в судове засідання не з"явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа.

За таких підстав суд визнав за можливе розглядати скаргу за відсутності скаржника, заінтересованої особи на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та за погодженням скаржника.

Вислухавши пояснення державного виконавця, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги із наступних підстав.

Судом встановлено, що державним виконавецем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А.на підставі набуття 07.06.2014 року Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 07 вересня 2016 року (провадження ВП № 50720983) по виконанню виконавчого листа № 2-982/12, виданого 06 лютого 2013 року Дарницьким районним судом м. Києва про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, щро належить на праві власності ОСОБА_3, що є предметом іпотеки за договором іпотеки від 04.04.2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Родовід Банк» за зобов»язаннями ОСОБА_4 по кредитному договору № 77.2/СЖ-102.08.2 від 04.04.2008 року в розмірі 653 134 доларів 16 центів США, що за курсом НБУ станом на 11.04.2001 року становить 5 202 017 грн. 64 коп. шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» (а.с.9-10).

7 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про заставу», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами ? резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Іпотекодавець чи позичальник не відноситься до категорії осіб, які є суб'єктами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню цього слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови.

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Відтак установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки зазначений Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є лише правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

Саме до цього зводяться правові висновки, викладені в ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року та 15 квітня 2015 року, які надані як приклади неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права в подібних правовідносинах.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України № 6-46цс15 від 15 квітня 2015 року та № 6-57цс 15 від 27 травня 2015 року.

Й, враховуючи ту обставину, що скаржник/стягувач після повернення виконавчого документа стягувачеві від 07 вересня 2016 року, скористався правом повторного звернення до виконавчої служби й наразі постановою державного виконавця від 04.10.2016 року відкрито виконавче провадження по вказаному виконавчому листу (а.с.56), тому підстав для задоволення скарги немає.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст.ст. 88, 388 ЦПК України.

Судові витрати, пов»язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 386, 387, 388 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про судовий збір», суд -

У Х В А Л И В:

У задововоленні скарги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Діани Анатоліївни, заінтересована особа - ОСОБА_3, - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на користь держави 275 (двісті сімдесят п»ять) грн. 60 (шістдесят) коп. - судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Коренюк А.М.