Справа № 755/6218/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2016 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Костів Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної державної адміністрації, третя особа Донецька гімназія №92 Донецької міської ради Донецької області про стягнення невиплаченої заробітної плати,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись до суду. пред'явила позов до Міністерства освіти і науки України з вимогами стягнути з Міністерства освіти і науки України на свою користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 9752,47 грн., та в порядку п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за один місяць в розмірі 3250,82 грн.

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 30 травня 2016 року здійснено заміну неналежного відповідача Міністерство освіти і науки України на належного відповідача Донецьку обласну державну адміністрацію. (а.с.38-39)

13 липня 2016 року постановлено ухвалу про залучення до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог Донецьку гімназію №92 Донецької міської ради Донецької області. (а.с.79-80)

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Представник відповідача - Донецької обласної державної адміністрації, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином, до суду надійшли письмові заперечення на позов разом з клопотанням про розгляд справи у відсутності їх уповноваженого представника. (а.с.61-67)

Представник третьої особи - Донецької гімназії №92 Донецької міської ради Донецької області, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи третя особа повідомлялась належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного.

Статтею 43 Конституції України проголошено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та закріплено гарантії реалізації права на працю, що включає право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом.

Відповідно до частини третьої ст.94 Кодексу законів про працю України питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захист визначається цим Кодексом, Законом України „Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 4 Закону України «Про оплату праці» закону передбачено, що джерелом коштів на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, - є кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та з інших джерел.

Статтею ст.24 Закону України «Про оплату праці» та статтею 115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до статті 98 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

При цьому статтею 13 Закону України «Про оплату праці» визначено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.

Як встановлено судом, підтверджується наявними у справі доказами, з 10 березня 2011 року ОСОБА_1 працювала вчителем англійської мови в Донецькій гімназії №92 Донецької міської ради Донецької області.

30 вересня 2014 року ОСОБА_4 звільнена із займаної посади за власним бажанням, ст.38 Кодексу законів про працю України, у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років, що підтверджується ксерокопією трудової книжки. (а.с.6-12)

Згідно довідки Відділу освіти Кіровської районної у м. Донецьку ради Донецької області від 23 листопада 2014 року за №343, ОСОБА_1 працювала в Донецькій гімназії №92 Кіровського району м. Донецька, на посаді вчителя англійської мови з 10 березня 2011 року по 30 вересня 2014 року. З липня по вересень 2014 року було нарахування заробітної плати: липень - 1467,22 грн., серпень - 4218,25 грн., вересень 4067,00 грн., всього - 9752,47 грн., виплата заробітної плати з липня по вересень 2014 року на суму 9752,47 грн. не відбулась. (а.с.13)

За даними, викладеними у довідці, яка видана Донецькою гімназією №92 Донецької міської ради Донецької області 24 листопада 2014 року за №172, ОСОБА_1 за період з липня по вересень 2014 року нарахована, але невиплачена заробітна плата на загальну суму 9752,47 грн. (а.с.14).

Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», з квітня місяця 2014 року на території Донецької та Луганської областей проводиться антитерористична операція.

У зв'язку з цим, Постановою Правління Національного банку України від 06.08.2014 року № 466 «Про призупинення здійснення фінансових операцій» було зобов'язано банки України призупинити здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою.

Згідно з ч.2 ст.14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом, у районі проведення антитерористичної операції» можуть вводитися тимчасове обмеження прав і свобод громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 7 листопада 2014 року деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей затверджений Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, пунктом 3 Порядку встановлено, що заробітна плата працівникам установи за період, коли установа розміщувалась на тимчасово неконтрольованій території, а у подальшому територія була повернута під контроль органів державної влади, або установа переміщена в населений пункт на контрольовану територію, виплачується у повному обсязі за рахунок кошторису установи.

Відповідно до ч.6 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595, (далі по тексту - Тимчасовий порядок), у разі переміщення установи з тимчасово неконтрольованої на контрольовану територію після набрання чинності цим Порядком видатки на забезпечення діяльності такої установи, у тому числі на оплату праці (грошове забезпечення), протягом місяця з дня переміщення здійснюються згідно із затвердженим кошторисом (планом використання бюджетних коштів). Заробітна плата виплачується працівникам установи, яка переміщена на контрольовану територію, якщо установа продовжує функціонувати (здійснювати господарську, статутну діяльність) і працівники виконують свої функціональні обов'язки.

Згідно ст.1 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» від 13 січня 2013 року № 85-VIII, метою цього Закону є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція. До 31 грудня 2015 року цим громадянам має бути погашена заборгованість із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції.

Таким чином, законодавець встановив, що громадянам, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, а також громадянам, які тимчасово переселені, до 31 грудня 2015 року має бути погашена заборгованість із виплати заробітної плати, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції.

Разом з тим, згідно ч.5 ст.51 Бюджетного Кодексу, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Пунктом 2 Тимчасового порядку передбачено, що у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, видатки з місцевого бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади, що не суперечить приписам ст. 43 Конституції України.

Місто Донецьк входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р.

У зв'язку з припиненням діяльності Донецької обласної ради Кабінетом міністрів України постановою від 19 лютого 2015 року №52 на період проведення антитерористичної операції були передані Донецькій облдержадміністрації функції Донецької обласної ради в частині бюджетних повноважень, що стосуються процесу затвердження та виконання обласного бюджету Донецької області, який є самостійним бюджетом та відповідно до законодавства не несе відповідальність за бюджетні зобов'язання бюджету міста Донецька. Бюджетні повноваження Донецької міської ради Донецькій облдержадміністрації Кабінетом міністрів України не передавались..

Крім того, Указом Президента України від 05 березня 2015 року №123/2015 на виконання Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» утворено Донецьку обласну військово-цивільну адміністрацію, до бюджетних повноважень якої також віднесено складання, затвердження та викання тільки обласного бюджету Донецької області.

Донецька гімназія №92 Донецької міської ради Донецької області, заснована на комунальній формі власності та безпосередньо підпорядкова Донецькій міській раді Донецької області, за своїм правовим статусом є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки, печатку, самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Донецька гімназія №92 Донецької міської ради Донецької області до теперішнього часу не переміщена в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, не здійснює свого функціонування на контрольованих територіях, не відкрив рахунки в органах Казначейства за місцем переміщення.

За змістом ст.ст. 30-33 Цивільного процесуального кодексу України належними є сторони, які є суб'єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб'єктом порушеного, оспорюваного чи не визнаного права.

Таким чином, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред'явленим позовом.

У відповідності до ч. 1 ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Таким чином, ініціатива щодо заміни неналежного відповідача належить позивачу, який звертається до суду з відповідним клопотанням, проте позивач не скористався своїм процесуальним правом щодо заміни відповідача, а виходячи з принципу диспозитивності суд не вправі з власної ініціативи замінювати неналежного відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеним той факт, що позивач перебувала у трудових відносинах з Донецькою гімназією №92 Донецької міської ради Донецької області, цей навчальний заклад до теперішнього часу не переміщений в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, не здійснює свого функціонування на контрольованих територіях, не відкрив рахунки в органах казначейства за місцем переміщення, тому відсутні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення нарахованої заробітної плати, яка виникла за період з липня по вересень 2014 року в розмірі 97523,47 грн., та невиплачена роботодавцем Донецькою гімназією №92 Донецької міської ради Донецької області, за рахунок коштів Донецької обласної державної адміністрації.

Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Донецької обласної державної адміністрації, третя особа Донецька гімназія №92 Донецької міської ради Донецької області про стягнення невиплаченої заробітної плати є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст.94, 98, 115, 116 Кодексу законів про працю України, ст.ст.4, 13,24 Закону України «Про оплату праці», Тимчасовим порядком фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595, ст.ст.1, 4, 10, 11, 58, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Донецької обласної державної адміністрації, третя особа Донецька гімназія №92 Донецької міської ради Донецької області про стягнення невиплаченої заробітної плати.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я