УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/664/16-ц

Пров. №2/668/758/16

28 січня 2016 року м.Херсон

Суддя Суворовського районного суду м.Херсона Ус О. В., розглянув матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

20 січня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 26.04.2016 року в розмірі 50 тисяч гривень.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона від 28 січня 2016 року відкрито провадження за вказаним вище позовом.

Суд розглянувши заяву про забезпечення позову, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ст.152 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заява про забезпечення позову мотивована можливими діями щодо зміни форми власності житла, кількості зареєстрованих осіб тощо.

Відповідно до вимог ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заявлений вид забезпечення позову арешт житлового приміщення не є співмірним з вимогами позову, оскільки арешт це накладання заборони на право розпорядження майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна, а позовні вимоги повязані зі стягненням певної суми визначеної у 50 тис.грн., що не є тотожнім, оскільки вартість однокімнатної квартири, що за твердженням позивача належить позивачу станом на день подання позову є значно вищою ніж ціна позову, а оцінка квартири зазначена в свідоцтві про право власності за заповітом від 31.05.2006 року у розмірі 9639,00 грн. не відповідає сучасним реаліям. Крім того, витяг з реєстру про право власності здійснений 01.06.2006 року, відомостей про належність квартири відповідачеві станом на день звернення до суду не надано.

За вказаних підстав вимоги заявника є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151 - 153 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_3