н/п 2/490/1492/2016 Справа № 490/1935/16-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

11 серпня 2016 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Батченка О.В., при секретарі Кваша С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про визнання безпідставною відмови нотаріуса у видачі дублікату правовстановлюючого документу та зобов'язання до вчинення дії,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до відповідача про визнання безпідставною відмови нотаріуса у видачі дублікату правовстановлюючого документу та зобов'язання до вчинення дії.

У судове засідання сторони не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник позивача, згідно наданої заяви, просив про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує. Представник відповідача, згідно наданої заяви, просив справу слухати без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 11 лютого 2014 року задоволений позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. За цим судовим рішенням позивачу надано право продажу квартири АДРЕСА_1 для задоволення вимог за кредитним договором № NKKLG104040037 від 14 травня 2007 року позивач є іпотекодержателем зазначеного предмету іпотеки. Власником квартири є ОСОБА_2.

Для продажу квартири позивачу необхідний правовстановлюючий документ. Таким документом є договір купівлі-продажу, посвідчений 14 травня 2007 року за реєстровим № 2674 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_1. Враховуючи, що позивач не був стороною зазначеного договору купівлі-продажу, даний документ відсутній у позивача. Без наявності цього документу позивач не може укласти договору купівлі-продажу, так як відповідно до положень ч.1 ст. 55 Закону України «Про нотаріат» угоди про відчуження, що підлягають реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується.

14 грудня 2015 року рекомендованим повідомленням представником ПАТ КБ "ПриватБанк" на адресу ОСОБА_2 була направлена вимога надати банку договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Зазначена вимога була залишена ОСОБА_2 без відповіді.

12 січня 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу дублікату договору купівлі-продажу від 14 травня 2007 року за реєстровим № 2674. Відповідач відмовив у вчиненні цієї нотаріальної дії. Відмову у вчиненні нотаріальної дії відповідач аргументує посиланням на те, що позивач не є стороною вищезазначеного договору купівлі-продажу квартири, також ПАТ КБ "ПриватБанк" не є особою, за дорученням якої, або щодо якої учинялася нотаріальна дія, а також не є іншими особами, за заявою яких відповідно до вимог діючого законодавства нотаріус видає дублікат документа.

Згідно рішення від 11 лютого 2014 року банку надані усі права, що необхідні для продажу квартири, яка перебуває в іпотеці. Якщо у банка немає правовстановлюючого документу на це майно з причини його втрати іпотекодавцем, то в банку виникає право на отримання дублікату такого документу. Ці права випливають із резолютивної частини рішення: «Звернути стягнення на предмет іпотеки однокімнатну квартиру АДРЕСА_2, належну ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 14 травня 2007 року за реєстровим № 2674 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_1 та передану ним в іпотеку закритому акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», на підставі договору іпотеки від 14 травня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_1 заставною вартістю 154 025, грн., шляхом надання ПАТ КБ «ПриватБанк» права продажу вказаного предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. За рахунок коштів отриманих від продажу вказаного предмета іпотеки погасити заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором № NKKLG104040037 укладеним 14 травня 2007 року між ним та закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»».

Існує колізія між статтею 53 Закону України "Про нотаріат2 і статтею 38 Закон України "Про іпотеку2. Стаття 53 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що дублікат нотаріально посвідченого документу видається лише юридичним і фізичним особам, за дорученням яких або в відношенні яких здійснювалися нотаріальні дії. Згідно статті 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки. Наявність у іпотекодержателя права продажу предмету іпотеки за логікою речей дозволяє йому отримувати усі документи, які необхідні для такого продажу (витяги з реєстру, технічний паспорт, дублікат правовстановлюючого документу тощо).

Зазначена колізія має вирішуватися на підставі положень пункту 2 Роздлу VI "Прикінцеві положення" Закону України "Про іпотеку2: "Законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону". Закон України "Про іпотеку" від 05.06.2003 р. №898-IV набрав чинності 01.01.2004 р. Закон України "Про нотаріат" від 02.09.1993 р. набрав чинності 01.01.1994 р.

Враховуючи зазначені правила вирішення існуючої колізії законів, стаття 53 Закону України "Про нотаріат" не підлягає застосуванню у разі, якщо за дублікатом документу звернувся іпотекодержатель.

Підстави відмови нотаріуса або посадової особи у вчиненні нотаріальних дій визначаються ст. 49 Закону України "Про нотаріат" (в редакції Закону N 614-VI від 01.10.2008).

Відповідно до положень ст. 49 Закону України "Про нотаріат" нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених Законом України Про нотаріат.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про нотаріат" перелік підстав до відмови нотаріуса або посадової особи у вчиненні нотаріальної дії є вичерпним і встановлюється Законом України "Про нотаріат".

Відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дії з підстав того, що позивач не є стороною вищезазначеного договору купівлі-продажу квартири, та не є особою, за дорученням якої, або щодо якої учинялася нотаріальна дія, а також не є іншими особами, за заявою яких відповідно до вимог діючого законодавства нотаріус видає дублікат документа є незаконною.

Статтею 50 Закону України "Про нотаріат" передбачено, нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір у розмірі 1 378 грн. 00 коп.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 209, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати незаконною відмову приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_1 від 14 січня 2016 року за № 5/02-31 у вчиненні нотаріальної дії з підстави того, що ПАТ КБ "ПриватБанк" не є стороною вищезазначеного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, та не є особою, за дорученням якої, або щодо якої учинялася нотаріальна дія, а також не є іншими особами, за заявою яких відповідно до вимог діючого законодавства нотаріус видає дублікат документа

Зобовязати приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_1 видати ПАТ КБ "ПриватБанк" дублікат договору купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений 14 травня 2007 року за реєстровим номером № 2674.

Стягнути з приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1 378 грн. 00 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя Центрального районного суду

м. Миколаєва ОСОБА_4