Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Волоско І.Р.

секретар Підлужний Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права власності, за зустрічним позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Львівської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю нежитлового приміщення гаражного боксу, яке знаходиться у дворі будинку по вул. Гнатюка, 20/22 в м.Львові. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона на протязі останніх 15- ти років користується цим приміщенням, яке фактично купила у ОСОБА_2 За час користування гаражем неодноразово поліпшувала його стан, проводячи ремонтні роботи,оскільки все було в аварійному стані; зокрема, міняла перекриття; вставляла двері, щикатурила,тощо. Жодних претензій з приводу користування вказаним приміщенням від Львівської міської ради , ЛКП «Айсберг» та від сусідів не надходилоь

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав вимоги, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.Просить позов задоволити.

Представник відповідача-Львівської міської ради у судовому засіданні проти позову заперечила, вважає, що підстав для визнання права власності на гаражний бокс у ОСОБА_1 немає.Відповідач подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що УКВ ДЕП ЛМР під час розгляду під час розгляду справи в суді за позовом ОСОБА_1 до УКВ ДЕП ЛМР про визнання відмови протиправною та зобовязання до вчинення дій, стало відомо , що нежитлові приміщення (гараж) загальною площею 14,9 кв.м, яке знаходиться за адресою м.Львів, вул.Гнатюка, 20 самовільно зайняте ОСОБА_1 без жодних правових підстав.

Представник позивача за зустрічним позовом підтримала позовні вимоги, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.Просила позов задоволити.

Відповідач за зустрічним позовом проти позову заперечила, просила у задоволені позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи та докази , прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав» (надалі - Постанова), при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Згідно п.13 Постанови можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також ч.4ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Як передбачено пунктом 14 Постанови, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Право власності (ч.ч.1,2 ст.328 ЦК України) набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що договором оренди №Г-0380 від 31.10.2001 року між Львівською міською радою та ОСОБА_2 передано в користування останньому приміщення по вул. Гнатюка , 20 у м.Львові, площею 14,9 кв.м.

Як пояснив суду представник позивачки, після смерті ОСОБА_2 спірним приміщенням користується ОСОБА_1, яка купила гараж у ОСОБА_2 Про те, що приміщення належить міській раді їй не було відомо; всі сусіди знали , що власником гаража був ОСОБА_2 За гараж вона заплатила гроші, мала розписку, яка втрачена.

Свідок ОСОБА_4 підтвердив в судовому засіданні, що з 2005р. гаражним боксом користується ОСОБА_1, якій його батько ОСОБА_2 продав цей гараж; за яку суму йому не відомо; позивачка зробила капітальний ремонт приміщення, слідкує за його станом; використовує для власних потреб.

Свідок ОСОБА_5 також надала аналогічні показання, якими стверджує,що ОСОБА_1 приблизно в 2005році купила у ОСОБА_2 гаражний бокс по вул. Гнатюка , 20 у м.Львові, яким постійно користується по даний час; робила ремонт.

Актом №2525-нп/15 від 29.03.2015 року проведеної перевірки Управлінням комунальної власності ЛМР підтверджується, що приміщенням загальною площею 14,9 кв.м по вул. Гнатюка, 20 у м.Львові користується ОСОБА_1А.з 2005 рпоку,що також стверджують сусіди.

В зустрічному позові представник позивача зазначає, що ЛКП «Айсберг» (як балансоутримувач) неодноразово звертався до ОСОБА_1 про звільнення приміщення, проте не надає жодного доказу на підтвердження таких дій.

Позивач достовірно довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно і відкрито володіє нерухомим майном на протязі більше 15 років.

Оскільки позивачка ОСОБА_1 не порушила закон, добросовісно заволоділа чужим майном, продовжує відкрито й безперервно володіти і користуватися набутим майном, термін володіння перевищує десятирічний строк, визначений Законом, її дії не суперечать вимогам ст. 328 ЦК України, то за нею можливо визнати право власності за набувальною давністю на приміщення (гараж) за адресою м.Львів, вул.Гнатюка, 20-22.

В задоволенні зустрічного позову слід відмовити, оскільки відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Проте позивачем ОСОБА_1 доведено, а представником відповідача не спростований факт добросовісного володіння спірним приміщенням.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, обов'язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Відповідачем за первісним позовом обставини, викладені в позові, жодним доказом не спростовані.

Відповідачем подано суду докази про право власності Територіальної громади міста Львова на приміщення по вул.Ак. ОСОБА_6,20/22 в м.Львові:під літерами «Б» гаражні бокси №№30,31,32, площею відповідно :18,7 кв.м.; 38,8 кв.м.;16,7 кв.м.

Однак, спірне приміщення має загальну площу 14,9 кв.м. і не відповідає зазначеній нумерації гаражів.

Із листа ЛМКП »Айсберг» від 14.04.2016р. вбачається, що у спільному дворі будинку №20/22 та 24 по вул.ОСОБА_6 вм.Львові знаходиться 18 гаражів,з яких гаражі №Д-30,Д-31 використовуються ЛМКП»Айсберг» ; гараж № Д-29 використовується ОСОБА_1

Згідно довідки відділу приватизації державного житлового фонду Галицького району м.Львова №62 від 12.04.2016р. документи на приватизацію гаражів за вищевказаною адресою не подавались і свідоцтва про право власності не оформлялись.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими та доведеними, відтак, підлягають до задоволення.У зустрічному позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10,11,57, 60, 88,212-215,209,218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права власності задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на приміщення (гараж) площею 14,9 кв.м, що знаходиться за адресою :м.Львів, вул, ОСОБА_6, 20-22.

У зустрічному позові Львівської міської ради до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І.Р.Волоско.