Справа № 344/8849/15-ц
Провадження № 22-ц/779/122/2016
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Васильковського В.М., Малєєва А.Ю.,

секретаря: Яковин М.Я.,

з участю: позивача ОСОБА_2 та його представника

ОСОБА_3, представника ПАТ КБ

"ПриватБанк" ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача та відшкодування зайво сплачених коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 16 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_2 предявив до ПАТ КБ «ПриватБанк» вищезазначений позов, обґрунтовуючи його тим, що у вересні 2012 року в результаті протиправних дій невідомих осіб з рахунку його кредитної картки було знято 5253 грн. Про даний факт позивач одразу повідомив органи УМВС в Івано-Франківській області та ПАТ КБ «ПриватБанк». Однак, відповідач під тиском штрафних санкцій змусив сплатити його 5253 грн знятих невідомою особою та 937,29 грн штрафних санкцій. Посилаючись на те, що дані кошти були зняті невідомою особою, а також на те, що протягом тривалого часу дані кошти знаходились на рахунку в Банку, відкритому на імя іншої особи, і Банк не вчинив жодних дій по заблокуванню даного рахунку, просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 16 листопада 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на неповне зясування судом дійсних обставин справи. Позивач ОСОБА_2 зазначає, що судом не було враховано того, що банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, відшкодовує платнику суму такої операції. На думку апелянта, саме банку, а не споживачу банківських послуг належить довести, що користувач платіжної картки діяв незаконно і саме з його вини здійснено недозволену платіжну операцію. Також апелянт не погоджується із висновком суду про те, що він своїми діями скомпрометував свою кредитну картку, назвавши третій особі її реквізити та персональні дані клієнта, оскільки кошти були зняті без предявлення картки, банківську карту він не втрачав і ПІН-коду нікому не повідомляв. Крім того, суд не прийняв до уваги того, що він невідкладно повідомив відповідача про платіжну операцію, яка ним не виконувалась. Вважаючи рішення суду незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених у ній. ОСОБА_2 зокрема пояснив, що ним в інтернеті було розміщено повідомлення щодо продажу автозапчастини. Через деякий час йому подзвонили, і запропонували за автозапчастину 200 грн. Для переведення йому цих коштів запропонували назвати рахунок у Банку. З цією пропозицією він погодився, і повідомив рахунок, зазначений на кредитній картці. ОСОБА_2 вказав, що через незначний проміжок часу на його мобільний телефон передзвонили, повідомивши про те, що ніби то надіслані на його рахунок 200 грн "зависли", і тому для завершення операції по переводу коштів від нього зажадали повідомити дівоче прізвище матері і три номера, на які він дзвонив із свого мобільного телефону. Позивач зазначив, що оскільки розмова з ним велась дуже професійно, то він, не запідозривши на перших порах обману, і вважаючи, що йому дійсно дзвонять із центру по обслуговуванню клієнтів Банку, повідомив зазначені відомості. Після цього через незначний проміжок часу його мобільний телефон був "заблокований", і тільки тоді він запідозрив скоєння щодо нього шахрайських дій. Він одразу звернувся до служби безпеки Банку і до правоохоронних органів. В подальшому він по кримінальній справі, яка розслідувалась у м. Конотопі, був визнаний потерпілим. Вважаючи, що його вини у проведенні несанкціонованого зняття коштів з кредитної картки немає, оскільки розголошення конфіденційної інформації не відбулось, ОСОБА_2 просив оскаржене рішення як незаконне і необґрунтоване скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_4 апеляційну скаргу заперечила, зазначивши, що ОСОБА_2 в порушення умов та правил надання банківських послуг розголосив відомості, з допомогою яких стала можливою ідентифікація його як клієнта Банку та несанкціоноване зняття невідомими особами з його кредитної картки коштів. Представник вказала, що ці обставини вже були встановлені рішенням Івано-Франківського міського суду від 21 січня 2013 року. Також зазначила, що заблокувати кошти, які були переведені з кредитної картки ОСОБА_2 на рахунок іншої особи Банк у відсутності відповідної постанови правоохоронного органу був не вправі. Рішення суду першої інстанції про відмову у позові ОСОБА_2 вважає законним і обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів зловживань та порушень зі сторони співробітників банку. Суд також дійшов до висновку, що саме позивач, назвавши невідомій особі реквізити кредитної картки та свої персональні дані, скомпрометував свою кредитну картку, що призвело до можливості здійснення несанкціонованого переказу коштів з його кредитної картки. З такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів погоджується.

З матеріалів справи вбачається, що 24.09.2012 року із рахунку належної ОСОБА_2 кредитної картки «ЄРЦ-кредитка» «Універсальна» ПАТ КБ «ПриватБанк» №5577 2128 0008 7036, без фізичного предявлення картки на рахунок невідомої особи у м. Конотопі було переведено 5100 грн. Про даний факт позивач впродовж години письмово повідомив службу безпеки Банку, а наступного дня 25.09.2012 року звернувся до органів міліції із заявою про злочин (а.с.6,7).

В матеріалах перевірок, проведених Банком, зокрема службою безпеки цієї установи, які долучені до справи, зазначено, що перевід коштів у вересні 2012 року з кредитної картки ОСОБА_2 на рахунок іншої установи став можливим по причині повідомлення ОСОБА_2 невідомим особам або особі свого прізвища, імені та по-батькові; реквізитів своєї кредитної картки та своїх персональних відомостей клієнта: кодового слова, номера свого мобільного телефону та останніх номера телефонів, на які ним здійснювались дзвінки. Саме завдяки отриманню від ОСОБА_2 зазначених конфіденційних відомостей невідомим особам або особі вдалось ініціювати ідентифікацію ОСОБА_2 як клієнта Банку, отримати нову СІМ-карту з номером його мобільного телефону і в подальшому, скориставшись послугою "Перевід коштів з карти на карту" і спілкуючись по мобільному телефону від імені ОСОБА_2, заволодіти коштами позивача.

Зазначені обставини були встановлені також рішенням Івано-Франківського міського суду від 21 січня 2013 року, яке залишене без змін ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 березня 2013 року, копії яких додано до справи.

Згідно частини 3 статті 61 ЦК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Фактично зазначені вище обставини, за яких відбулось повідомлення позивачем третім особам своєї персональної інформації клієнта Банку, визнає і сам ОСОБА_2 Однак, він помилково вважає названу інформацію такою, що не являє собою таємниці для інших осіб.

У частині 5 статті 14 Закону України " Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" держатель спеціального платіжного засобу зобов'язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Відповідно до п.п. 6.8 Постанови Правління Національного Банку України "Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів" від 30 квітня 2010 року користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Оскільки доведено, що саме розголошення ОСОБА_2 персональної інформацією клієнта сприяло третім особам або особі у реалізації задуму про списання з кредитної картки ОСОБА_2 коштів, то суд першої інстанції правильно визнав безпідставним його позов про повернення Банком коштів на його кредитну картку.

Приймаючи до уваги вище наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції рішення в даній справі ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апелянта висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.

Керуючись ст. ст. 218; 307; 308; 313; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 16 листопада 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Васильковський

ОСОБА_5