Справа № 524/9213/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді Савічева В.О.

при секретарі Коршак Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя та визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя та визнання права власності, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві просив:

1) розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2;

2) виділити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в особисту приватну власність:

? частину квартири №37, що розташована в м. Кременчуці по проспекту Лесі України ( пр.. 50-річчя Жовтня), б.39;

? частину земельної ділянки загальна площа якої складає 0,0541 га, що розташована на території СТ «Озон-1» Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області /державний акт серії ЯЖ №509758 від 23.03.2009 року/;

? частину земельної ділянки загальна площа якої складає 0,0506 га, що розташована на території СТ «Озон-1» Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області /державний акт серії ЯЗ №173369 від 13.12.2010 року/;

3) виділити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 в особисту приватну власність:

? частину квартири №37, що розташована в м. Кременчуці по проспекту Лесі України ( пр.. 50-річчя Жовтня), б.39;

? частину земельної ділянки загальна площа якої складає 0,0541 га, що розташована на території СТ «Озон-1» Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області /державний акт серії ЯЖ №509758 від 23.03.2009 року/;

? частину земельної ділянки загальна площа якої складає 0,0506 га, що розташована на території СТ «Озон-1» Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області /державний акт серії ЯЗ №173369 від 13.12.2010 року/;

4) судові витрати покласти порівну на обидві сторони.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони 28.06.1975 року уклали шлюб, який 24.09.2012 року було розірвано Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області. 20.08.2014 року сторони повторно уклали шлюб в Центральному відділі ДРАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області, про що зроблено відповідний актовий запис №778. Від шлюбу мають повнолітніх дітей, які проживають окремо.

Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені восени 2015 року по причині відсутності взаємопорозуміння між сторонами і з цього часу сторони ніяких сімейних стосунків не підтримують. Небажання підтримувати сімейні стосунки викликане не випадковими причинами і підтверджено в судовому засіданні вагомими доводами.

Згідно ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути поданий одним з подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За час спільного проживання ними було придбано квартиру №37, що розташована в м. Кременчуці по проспекту Лесі України ( пр.. 50-річчя Жовтня), б.39; земельну ділянку загальна площа якої складає 0,0541 га, що розташована на території СТ «Озон-1» Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області /державний акт серії ЯЖ №509758 від 23.03.2009 року/; земельну ділянку загальна площа якої складає 0,0506 га, що розташована на території СТ «Озон-1» Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області /державний акт серії ЯЗ №173369 від 13.12.2010 року/.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання." Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч.З ст.368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені із цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартира, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч1 ст.65 СК України.

Згідно ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Крім того, пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року роз'яснено, що вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте, розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє.

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором.

Стаття 71 СК України передбачає, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд приймає до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Керуючись ст.ст. 14, 57-59, 88, 208,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 60, 69-71, 104,105,110, 112 Сімейного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_3 Олексійовича до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя та визнання права власності задовольнити.

Шлюб зареєстрований 20.08.2014 року в Центральному відділі ДРАЦС Кременчуцького МУЮ у Полтавській області, актовий запис №778 між ОСОБА_2 /дошлюбне прізвище ОСОБА_2/ ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_2 встановити ОСОБА_2.

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Розділити спільне майно подружжя, виділивши:

-ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в особисту приватну власність:

? частину квартири №37, що розташована в м. Кременчуці по проспекту Лесі України ( пр.. 50-річчя Жовтня), б.39;

? частину земельної ділянки загальна площа якої складає 0,0541 га, що розташована на території СТ «Озон-1» Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області /державний акт серії ЯЖ №509758 від 23.03.2009 року/;

? частину земельної ділянки загальна площа якої складає 0,0506 га, що розташована на території СТ «Озон-1» Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області /державний акт серії ЯЗ №173369 від 13.12.2010 року/;

-ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 в особисту приватну власність:

? частину квартири №37, що розташована в м. Кременчуці по проспекту Лесі України ( пр.. 50-річчя Жовтня), б.39;

? частину земельної ділянки загальна площа якої складає 0,0541 га, що розташована на території СТ «Озон-1» Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області /державний акт серії ЯЖ №509758 від 23.03.2009 року/;

? частину земельної ділянки загальна площа якої складає 0,0506 га, що розташована на території СТ «Озон-1» Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області /державний акт серії ЯЗ №173369 від 13.12.2010 року/.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину вартості понесених ним судових витрат в розмірі 1263 грн. 55 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга, подана після закінчення строків апеляційного оскарження, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Суддя: