Провадження № 2/193/23/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
12 січня 2016 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:
судді Шумської О. В.
при секретарі Мельниковій Т. О.
позивач ОСОБА_1
свідки ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні смт. Софіївка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -
03 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4. В обґрунтування позову зазначає, що вона є власником квартири, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ,в якій вона проживає з 26 березня 2010 року.
ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав у її квартирі до 10 грудня 2010 року.
10грудня 2010 року відповідач зібрав свої речі та переїхав на постійне місце проживання до іншого помешкання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з того часу в її будинку не проживає.
25 вересня 2015 року позивач звернулась до відповідача з проханням добровільно знятися з реєстрації у її помешканні, але до сьогодні він з реєстрації не знявся.
Просить суд визнати відповідача таким, що втратив права користування квартирою яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала ,просить суд задовольнити позов.
Відповідач ОСОБА_4 належним чином повідомлений, у судове засідання не з'явився, заяв про розгляд справи не надавав.
Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердили факт, того, що ОСОБА_4 ніколи не проживав у зазначеній квартирі .
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджено витягом «Про реєстрацію права власності на нерухоме майно» виданого 22.04.2010 року ( а.с.4) .
ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав у її квартирі до 10 грудня 2010 року.
10 грудня 2010 року відповідач зібрав свої речі та переїхав на постійне місце проживання до іншого помешкання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з того часу в її будинку не проживає.
25 вересня 2015 року позивач звернулась до відповідача з проханням добровільно знітися з реєстрації у її помешканні, але до сьогодні він з реєстрації не знявся (а.с. 5,6).
Згідно довідки виданою Кам'янською сільською радою від 23.09.2015 № 1862 ОСОБА_4 з 10 грудня 2010 року за адресою АДРЕСА_1 не проживає ( а.с. 6).
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеження у його здійснені.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Встановленим обставинам відповідають правовідносини, що виникають із права власності та захисті права власності від порушень.
За таких обставин позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.
За умовами ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а вразі спору - судом.
Встановлено, що відповідач не проживав в даному жилому приміщенні 5 років, що підтверджується наданими доказами по справі, поясненнями свідків, тому ОСОБА_4 вважається таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 217, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 319, 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житлом, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 яке належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, згідно витягу «Про реєстрацію права власності на нерухоме майно» виданого 22.04.2010 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя О. В. Шумська