Cправа № 563/1050/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2016 року м.Корець

Корецький районний суд Рівненської області

в особі головуючого судді - Загородько Н.А.

при секретарі - Туровичу М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Корці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу,

встановив:

Позивач звернувся до Корецького районного суду Рівненської області із вищевказаним позовом, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь борг у сумі 1005368,39 грн..

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на виконання умов договору позики від 31.12.2015 ОСОБА_4 надав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позику в сумі 820 000 грн., що на день передачі грошей відповідає еквівалентові суми 37 620 доларів США. Отримання позики підтверджується розпискою від 31.12.2015 року.

Остаточний розрахунок щодо повернення суми позики мав бути здійснений не пізніше 01.09.2016 року, проте у вказаний строк відповідачі позику не повернули.

За договором відступлення права вимоги від 06.09.2016 року, ОСОБА_4 передав належне йому право вимоги згідно з договором позики від 31.12.2015 року позивачу ОСОБА_1Я, а останній прийняв право вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Тому він був змушений звернутись до суду з відповідним позовом.

Представник позивача ОСОБА_5 подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, а саме просить стягнути з відповідачів солідарно борг в сумі 962496,41 грн., судовий збір в розмірі 6890 грн. та заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_6 в судове засідання не з"явилися, але подали до суду заяви в яких просять справу слухати без їх участі, позовні вимоги визнали з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно договору позики від 31.12.2015 року ОСОБА_4 з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали договір, згідно якого ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 820800 грн., що на день передачі відповідало еквівалентові 37620 доларів США.

Судом встановлено, що згідно письмової розписки від 31.12.2015 року ОСОБА_4 надав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позику в сумі 37 620 доларів США, що на день передачі грошей відповідає еквівалентові суми 820000 грн..

Остаточний розрахунок щодо повернення суми позики мав бути здійснений не пізніше 01.09.2016 року, проте до даного часу відповідачі позику не повернули.

За договором відступлення права вимоги від 06.09.2016 року, ОСОБА_4 передав належне йому право вимоги згідно з договором позики від 31.12.2015 року позивачу ОСОБА_1Я, а останній прийняв право вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов"язку в натурі. Цей спосіб захисту цивільного права випливає із загального принципу повного та належного виконання зобов"язання. Відповідно до ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов"язків є договори та інші правочини, а також юридичні факти.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 527 ЦК України боржник зобов"язаний виконати свій обов"язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов"язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов"язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов"язку не встановлений або визначений моментом пред"явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Згідно ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов"язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов"язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативним документом.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушили взяті на себе зобов"язання щодо повернення ОСОБА_1 коштів згідно договору позики, а тому вони підлягають до стягнення з відповідачів за рішенням суду в гривневому еквіваленті, згідно курсу долара НБУ станом на 02.11.2016 р. (2558,4772 грн.*1 долар США), що становить 962496,41 грн..

Згідно ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 60, 88, 214-215, ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 526, 527, 530. 533, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 васильовича про стягнення боргу - задоволити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 962496 (дев"ятсот шістдесят дві тисячі чотириста дев"яносто шість) грн. 41 коп..

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 6890 (шість тисяч вісімсот дев"яносто) грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Рівненської області через Корецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: