У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., МазурЛ.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 25 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 2 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості у загальному розмірі 6 782,96 доларів США за кредитним договором № ROWWGA00002178 від 23 квітня 2008 року, відповідно до умов остання отримала кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 23 квітня 2008 року по 23 квітня 2018 року, однак отримані кошти не повернула, у зв'язку з цим позивач просить стягнути заборгованість з відповідача у судовому порядку.

У лютому 2015 року ОСОБА_4 подала зустрічний позов до суду про визнання недійсним кредитного договору № ROWWGA00002178 від 23 квітня 2008 року, посилаючись на те, що при його укладенні ПАТ КБ «Приватбанк» допустив істотне порушення її прав, як споживача фінансових послуг, через ненадання повної, своєчасної та достовірної інформації про послугу, що є предметом договору, у зв'язку з чим вона позбавлена можливості належним чином оцінити властивості такої послуги та можливі негативні для неї наслідки, що можуть настати внаслідок її отримання.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 25 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 2 жовтня 2015 року, позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено, стягнуто на його користь з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № ROWWGA00002178 від 23 квітня 2008 року у сумі 6 782,96 доларів США, що згідно встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні по відношенню до долара США, станом на 27 жовтня 2014 року становило 87 839 грн 38 коп. Вирішено питання про судові витрати. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про підставність і доведеність заявлених ПАТ КБ «Приватбанк» позовних вимог, оскільки належними і допустимими доказами у справі доведено, що позичальник ОСОБА_4 не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором № ROWWGA00002178 від 23 квітня 2008 року, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню у судовому порядку. Разом із цим відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 суди правильно виходили із того, що ПАТ КБ «Приватбанк» при укладенні оспорюваного договору були дотримані вимоги діючого законодавства та підстави для визнання його недійсним відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 25 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 2 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
Л.М. Мазур В.А. Нагорняк

Колегія суддів: