Справа № 242/787/16-ц
Провадження № 2/242/358/16
26 серпня 2016 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Моцного О.С., при секретарі Нарижній О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євромаркет» до ОСОБА_1 про скасування рішень про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно,-
Представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначив, що відповідач на прилюдних торгах, проведених 24.12.2012 року, придбав у власність нерухоме майно вбудоване у цокольному поверсі житлового будинку літ. А-5 приміщення, загальною площею 265,9 кв.м., що розташовано за адресою: Донецька область, м. Донецьк, бул. Шевченко, 19-а. Заочним рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 09.07.2013 року вказані прилюдні торги визнано недійсними та скасовано свідоцтво, видане приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_2, яким посвідчено право власності ОСОБА_1 на вказане нежитлове приміщення. На час набрання рішенням суду законної сили відповідач зареєстрував своє право власності на нежитлове приміщення та в подальшому продав його іншій особі. Вважає, що у ОСОБА_1 були відсутні правові підстави розпоряджатися вказаним нежитловим приміщенням. На підставі цього просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 339305 від 12.02.2013 року 12:50:02, прийняте приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_2, якийм здійснена державна реєстрація права власності на нерухоме майно вбудоване у цокольному поверсі житлового будинку літ. А-5 приміщення, загальною площею 265,9 кв.м., що розташовано за адресою: Донецька область, м. Донецьк, бул. Шевченко, 19-а, за ОСОБА_1.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи у встановленому законом порядку повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази (ст. 11 ЦПК України) суд установив наступне.
Заочним рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 09 липня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 10 жовтня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 квітня 2014 року, позовні вимоги ТОВ «Євромаркет» до приватного підприємства «Нива-В.Ш.» в особі філії 05, відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_1, треті особи - приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_2, ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі та визнано прилюдні торги, проведені 24 грудня 2012 року ПП «Нива-В.Ш.» в особі філії 05 по реалізації арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки, а саме: вбудоване у цокольному поверсі житлового будинку літ. А-5 приміщення, загальною площею 265,9 кв.м., що розташовано за адресою: Донецька область, м. Донецьк, бул. Шевченко, 19-а, недійсними; визнано протокол № 0512656-1 проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки, боржника ФОП ОСОБА_3; скасовано свідоцтво, видане приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_2 15.01.2013 року, зареєстроване в реєстрі за № 22, яким посвідчено, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності майно, що складається з: вбудованого у цокольному поверсі житлового будинку літ. А-5 приміщення, загальною площею 265,9 кв.м., що розташовано за адресою: Донецька область, м. Донецьк, бул. Шевченко, 19-а, реєстраційний номер № 1239481.
Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справі, у яких беруть участь ті самі особа або особа, щодо якої встановлені ці обставини.
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 27.05.2016 року встановлено, що ухвалами Ворошиловського районного суду м. Донецька від 07.05.2013 року у цивільній справі № 255/736/13-ц накладений арешт нерухомого майна - вбудоване у цокольному поверсі житлового будинку літ. А-5 приміщення, загальною площею 265,9 кв.м., що розташовано за адресою: Донецька область, м. Донецьк, бул. Шевченко, 19-а, та особою, майно/права якої обтяжуються є ОСОБА_1.
Слід наголосити, що відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 р. відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до частини 4 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Частиною 1 ст. 202 ЦК України, визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно ч. 1, 3 ст. 215 ЦПК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9, зазначив, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.
Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
У звязку з чим, суд вважає, що позовні вимоги щодо скасування рішення про державну права власності на нерухоме майно підлягають задоволенню, оскільки вони порушують права власника ТОВ «Євромаркет».
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.
Судом встановлено, що при звернені до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2 756 грн. 00 коп., при цьому провадження по частині позовних вимог до ПАТ «Райффайзен банк Аваль» було закрито ухвалою Селидівського міського суду від 04.08.2016 року, а тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судові витрати пропорційно задоволеної частини позовних вимог, а саме: судовий збір в розмірі 1 378 грн. 00 коп.
З урахуванням вищезазначеного, керуючись ст.ст. 202, 203, 215, 216, 319 ЦК України, ст.ст. 11, 60,61, 213-214, 224-225 ЦПК України Законом країни «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд, -
Товариства з обмеженою відповідальністю «Євромаркет» до ОСОБА_1 про скасування рішень про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно задовольнити у повному обсязі.
Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 339305 від 12.02.2013 року 12:50:02), прийняте приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_2, який здійснена державна реєстрація права власності на нерухоме майно вбудоване у цокольному поверсі житлового будинку літ. А-5 приміщення, загальною площею 265,9 кв.м., що розташовано за адресою: Донецька область, м. Донецьк, бул. Шевченко, 19-а, за ОСОБА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя