Справа № 463/3943/16-ц
Провадження № 2-о/463/120/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю заявника ОСОБА_2

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_2 до заінтересованої особи Личаківського РВ у м. Львові ГУ Державної міграційної служби України у Львівській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

заявник звернувся із заявою до заінтересованої особи про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території України (м. Львів) з 1974 року і по даний час, в тому числі станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року.

Свою заяву мотивує тим, що 08.09.1951 року в м. Івано-Франківськ. В 1969 році разом з матірю переїхав до Львова на постійне місце проживання. У місті Львові здобув середню освіту, розпочав трудову діяльність, одружився. Шлюб з ОСОБА_3 було розірвано у 1983 році, однак вони продовжували проживати однією сімєю, народився син. Все свідоме життя, проживав і проживає у м. Львові, що підтверджується наступними документами: паспортом громадянина колишнього СРСР серії 111-СГ №614197, виданого 01.12.1977 року відділом внутрішніх справ Радянського райвиконкому м. Львова на імя заявника; копією довідки №2107 від 18.07.2016 року, виданою ЛКП «Житловик-С», копією довідки №223333446 від 17.06.2016 року, виданою ЛКП «Янів-405», копією архівної довідки №450/0113 від 04.08.2016 року, виданою Комунальним закладом «Ужгородський районний трудовий архів Ужгородської районної ради», копією архівної довідки про підтвердження трудового стажу №ДНАА-18/с-545 від 09.08.2016 року, виданою виробничим структурним підрозділом «Львівської дирекції залізничних перевезень».

З 1997 року і до сьогодні проживав у м. Львові без реєстрації місця проживання. При досягненні пенсійного віку не зміг оформити пенсію, оскільки не має зареєстрованого місця проживання та паспорта громадянина України. Звернувшись до ГУ ДМС України у Львівській області для реєстрації місця проживання та видачі паспорта, отримав відмову, оскільки станом на 24.08.1991 року в паспорті відсутня відмітка про прописку та не внесено запис «громадянин України». Попри те, що не зміг довести факт постійного проживання в Україні, заявник увесь час проживав на території України, нікуди не виїздив за її межі та не має громадянства іншої держави. З урахуванням наведеного, просить заяву задовольнити.

В судовому засіданні заявник заяву підтримав, дав пояснення аналогічні вище наведеним, пояснив, що мав паспорт громадянина СРСР, але своєчасно його не поміняв. З 1991 року проживає у своєї дружини ОСОБА_4, за адресою: м. Львів, вул. Таджицька, 17/38.

Заінтересована особа Личаківський РВ у м. Львові ГУ Державної міграційної служби України у Львівській області в судове засідання явку свого представника не забезпечила, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомила, заяви про можливість слухання справи у відсутності її представника на адресу суду не подала, а тому суд вважає, що слід справу розглянути у його відсутності.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що заяву слід задоволити частково з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився 08.09.1951 року в м. Івано-Франківськ, що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11).

З копії паспорта громадянина СРСР (а.с.8) вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, був прописаний з 1977 року до 26.06.1979 року на вул. Тургенєва, 76 (гуртожиток) в м. Львові; з 04.05.1979 року до 12.04.1985 року - на вул. Кримській, 28 (гуртожиток) у м. Львові; з 21.08.1986 року на вул. Тракт Глинянський, 161б/55 у м. Львові; з 10.06.1987 року на вул. Тобілевича, 5/5 у м. Львові, з 10.03.1989 року до 27.04.1990 року на вул. Чукаріна, 2/113 у м. Львові.

З копії довідки ЛКП «Янів-405» (а.с.18) вбачається, що ОСОБА_2 з 08.05.199 року до 02.04.1997 року був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

В той самий час, що стверджується копіями архівних довідок КЗ «Ужгородський районний трудовий архів Ужгородської районної лікарні» від 04.08.2016 року (а.с.14) та Виробничого структурного підрозділу «Львівська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Львівської залізниці» ПАТ «Українська залізниця» від 09.08.2016 року (а.с.15), ОСОБА_2 працював токарем цеху №31 з 03.01.1974 року до 20.03.1978 року, а також регулювальником швидкості руху вагонів з 28.07.1987 року до 15.04.1994 року відповідно.

З акту ЛКП «№504» від 27.07.2016 року (а.с.20) вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Крім того, в довідці з місця проживання про склад сімї і прописки, виданої ЛКП «№504» від 27.07.2016 року (а.с.21) вказано, що ОСОБА_2 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, без реєстрації.

З відповіді ГУ ДМС України у Львівській області від 06.08.2016 року (а.с19) вбачається, що ОСОБА_2 відмовлено в обміні паспорта громадянина СРСР на паспорт громадянина України, оскільки станом на 24.08.1991 року відмітка про прописку в паспорті відсутня, а запис «громадянин України» до такого внесений не був.

У відповідності до вимог ч.2 ст.256 ЦПК України, окрім переліку, передбаченого ч.1 ст. 256 ЦПК України, суди встановлюють також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення.

Зокрема, у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, в тому числі постійного проживання на території України.

Відповідно до п.1,3 ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України.

Таким чином, встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Оскільки встановлення факту постійного проживання на території України необхідне заявнику для отримання паспорта громадянина України та реєстрації місця проживання у встановленому законом порядку, заяву в цій частині слід задовольнити, однак частково. Заявник просить встановити факт його постійного проживання на території України з 1974 року, однак з наявних матеріалів справи, зокрема, паспорта громадянина СРСР, виданого ОСОБА_2 01 грудня 1977 року Відділом внутрішніх справ Радянського райвиконкому м. Львова, вбачається, що такий проживав у Львові власне з 01 грудня 1977 року. Доказів проживання на території України з 1974 року до 01 грудня 1977 року суду представлено не було, а тому суд відмовляє в задоволенні поданої заяви в цій частині.

В такий спосіб суд встановлює всі факти, необхідні заявнику для встановлення факту постійного проживання на території України.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 256, 259 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

заяву задоволити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території України (м. Львів) з часу видачі паспорта 01.12.1977 року і по даний час, в тому числі станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ст. 294 ЦПК України до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд.

Суддя: Гирич С. В.