Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.01.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Леміш О.М.,

при секретарі: Химинець О.Я.,

з участю представника позивача ОСОБА_1В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики , -

встановив:

ОСОБА_2І звернувся в Ужгородський міськрайонний суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики.

Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 25 серпня 2006 року ОСОБА_3 звернувся до нього з проханням надати йому грошові кошти в тимчасове користування у розмірі 5 700 доларів США на строк до 01 жовтня 2006 року для розвитку підприємницької діяльності відповідача, зокрема приватного підприємства « Ужгородбуд 3000 ». Відповідні правовідносини були оформлені письмово, а саме у вигляді розписки.

Між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 була розроблена схема поетапного повернення грошових коштів , однак у встановлений строк відповідач ОСОБА_3 не повернув вищевказану суму боргу.

Також в даній розписці відповідач ОСОБА_3 погодився на судовий розгляд справи та оплати судових витрат.

05 березня 2012 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду на користь позивача ОСОБА_2 з відповідача ОСОБА_3 будо стягнуто борг у гривневому еквіваленті на час подачі позову за офіційним курсом НБУ ( 7,9893000,00 грн. за 1 долар США ), що являється 45 539 гривень 01 коп.

Однак , на даний час заборгованість відповідача ОСОБА_3 складає 239 540 ( двісті тридцять девять тисяч пятсот сорок ) гривень 84 коп, яку позивач просив суд стягнути на його користь .

У судовому засіданні представник позивача позов з наведених у ньому мотивів підтримав та просив суд такий задовільнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомивши суд про причини його неявки, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений. Так як, суд не має відомостей про причину неявки відповідача, то розглядає справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, що передбачено ч. 4 ст. 169 ЦПК України.

Заслухавши позицію представника позивача, який не заперечив щодо розгляду справи у відсутності відповідача , дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, в судовому зсіданні встановлено , що 25 серпня 2006 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_2 з проханням надати йому грошові кошти в тимчасове користування ( позику ) у розмірі 5 700 ( пять тисяч сімсот ) доларів США на строк до 01 жовтня 2006 року для розвитку підприємницької діяльності відповідача, зокрема приватного підприємства « Ужгородбуд 3000 ».

Відповідні правовідносини були оформлені між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 письмово, а саме у вигляді розписки, яка була написана власноручно відповідачем, і у відповідності до якої відповідач ОСОБА_3 підтвердив факт отримання вищевказаної грошової суми та зобовязувався повернути її позивачу до 01 жовтня 2006 року.

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була розроблена схема поетапного повернення грошових коштів відповідачем було передбачено повернення коштів в чотири етапи, а саме до 07 вересня 2006 року відповідач мав повернути 1000 ( одну тисячу )

доларів США, до 15 вересня 2006 року 2800 ( дві тисячі вісімсот ) доларів США, до 20 вересня 2006 року 1200 ( одну тисячу двісті ) доларів США та до 30 вересня 2006 року у розмірі 700 ( сімсот ) доларів США.

Однак, у встановлений строк ОСОБА_3 не повернув вищевказану суму боргу, мотивуючи це відсутністю коштів, не відповідає на телефонні дзвінки, чим підтверджує факт небажання повертати борг.

Також в даній розписці ОСОБА_3 погодився на судовий розгляд справи та оплати судових витрат.

05 березня 2012 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 будо стягнуто борг у гривневому еквіваленті на час подачі позову за офіційним курсом НБУ ( 7,9893000,00 грн. за 1 долар США ), що являється 45 539 гривень 01 коп.

Таким чином , заборгованість відповідача ОСОБА_3 складає 239 540 ( двісті тридцять девять тисяч пятсот сорок ) гривень 84 коп.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязанням є правовідносини, в якому одна сторона ( боржник ) зобовязана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо ) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконати його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Таким чином, з огляду на ст. 509 Цивільного кодексу України та змісту Договору, останні є зобовязанням.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобовязанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання ( неналежне виконання ).

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема : відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на вищевказане , оскільки ОСОБА_3 не повернув ОСОБА_2 у визначені Договором строки суми боргу та не сплатив суми пені, то відповідач порушив умови Договору, оскільки такий його обовязок був ним передбачений.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

У відповідності до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

В ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України вказано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 3 ст. 626 Цивільного кодексу України в якій вказано, що договір є двостороннім, якщо правами та обовязками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст.. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

У відповідності до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або інші речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку встановленому договором.

Частина 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачає, що в разі якщо договором встановлений обовязок позичальника повертати отриману позику частинами ( з розстроченням ), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась не сплаченою та сплати процентів.

Керуючись ст.ст.. 4, 5, 14, 60, 81, 88, 208, 209, 224, 226, 227, 233, 294 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму грошових коштів за договором позики у розмірі 239 540 ( двісті тридцять девять тисяч пятсот сорок ) гривень 84 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2400 ( дві тисячі чотириста ) гривень 00 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Леміш О.М.