22-ц/775/133/2016(м)
Категорія 50 Головуючий у 1 інстанції Шатілова Л.Г.
Доповідач Кочегарова Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року м.Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого Кочегарової Л.М.,

суддів: Ігнатоля Т.Г., Попової С.А.,

секретар Герасимова Г.Є.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що перебував у шлюбі з відповідачем з 1 червня 2002 року по 27 березня 2015 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які знаходиться на його утриманні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому просив стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини її заробітку, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 1 лютого 2015 року та до повноліття дітей.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 16 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини з усіх видів її доходів (заробітку), але не менш 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 5 жовтня 2015 року і до повноліття дітей. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3, не погоджуючись з рішенням суду та, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просять рішення суду змінити і задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зокрема, просять про стягнення аліментів з 1 лютого 2015 року в розмірі 1/2 частки заробітку(доходу) відповідача.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи; просив розглянути справу у його відсутність.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що з 1 червня 2002 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який, на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 27 березня 2015 року, розірвано (а. с. 4).

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до довідки № 1501 від 20 липня 2015 року, виданої ККП «КК «Західна», діти проживають разом з батьком ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_1 (а. с. 8). Згідно довідки ТОВ «Метінвест-Промсервіс» від 13 серпня 2015 року за останні 2 місяців роботи 2015 року позивачу ОСОБА_1 нараховано 9 073,99 грн., з яких до виплати 7 299,39 грн., утримано 1 774,60 грн. (а.с. 7).

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 та приймаючи рішення про стягнення аліментів з 5 жовтня 2015 року в розмірі 1/3 частки доходів відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано доказів того, що він вживав заходи щодо одержання аліментів з відповідача з лютого 2015 року та не міг їх одержати з лютого 2015 року у звязку з ухиленням ОСОБА_2 від їх сплати.

Колегія суддів не може не погодитися з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності зі ст.182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, дружини, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно з ч.ч.1,2 ст.183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом.

Стаття 191 СК України визначає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням

останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи та надані сторонами докази, колегія суддів вважає, що, з урахуванням передбаченого законом обовязку ОСОБА_2, утримувати своїх дітей, її матеріального та сімейного становища, інших обставин, що мають істотне значення та наведені судом у рішенні, суд зробив обґрунтований висновок про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів її доходів (заробітку), але не менш 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку з 5 жовтня 2015 року.

Рішення суду відповідає нормам матеріального права та позиціям, викладеним в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2011 року та від 2 грудня 2015 року з аналогічних питань.

В апеляційній скарзі позивач та його представник посилаються на те, що суд повинен був ухвалити рішення про стягнення аліментів з 1 лютого 2015 року, оскільки саме з цього часу відповідач почала ухилятися від виконання своїх обовязків по утриманню дітей. Однак ці доводи є неспроможними за положеннями ст.191 СК України, яка передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що він звернувся за захистом свого порушеного права 5 жовтня 2015 року і саме з цього часу суд присудив стягнення аліментів з ОСОБА_2

Доводи позивача про те, що аліменти підлягають стягненню з 1 лютого 2015 року в розмірі 1/2 частки доходу відповідача були предметом дослідження та оцінки суду першої інстанції і висновки з цього приводу є повними та обґрунтованими.

Нових доказів чи обставин, які не були предметом розгляду суду першої інстанції та могли змінити його висновки апеляційному суду не надано. Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено у відповідності з нормами матеріального і процесуального права, підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни рішення немає.

На підставі ст.88 ЦПК України, колегія вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2, в дохід держави судовий збір в розмірі 535,92 грн.(487,2х110%), не оплачений позивачем при подачі апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст.308 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 грудня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт ВТ № 168828, проживає ІНФОРМАЦІЯ_4, в дохід держави судовий збір в розмірі 535,92 грн.(пятсот тридцять пять грн.92 коп.).

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.М.Кочегарова

Судді: Т.Г.Ігнатоля

ОСОБА_6