Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.у. №332/3923/15 Головуючий у 1-й інстанції Сінєльнік Р.В.
Провадження № 22-ц/778/645/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, суддіОСОБА_2
суддів:ОСОБА_3
ОСОБА_1
секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) «Український ОСОБА_5» на рішення Заводського районний суд м. Запоріжжя від 30 листопада 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Вікна-Січ» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, та за позовом третьої особи ПАТ «Український ОСОБА_5» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ «Вікна-Січ» звернулось до суду з вказаним позовом, який в ході розгляду уточнило, посилаючись на те, що 15.08.2008 року ПАТ «Український бізнес банк» уклало із ОСОБА_6 кредитний договір №40/Ф., згідно якого ОСОБА_6 зобов'язаний до 15.08.2013 року повернути довгостроковий кредит в загальній сумі 3800000 грн.

Також, 15.08.2008 року між вказаним банком та ОСОБА_6 був укладений договір іпотеки в якості забезпечення виконання Позичальником зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором.

05.12.2014 року, між ПАТ «Український бізнес банк» та ТОВ «ВЕЛЕС-Д» був укладений Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ОСОБА_5 передав ТОВ «ВЕЛЕС-Д» право вимоги за Кредитним договором №40/Ф від 15.08.2008 року, що був укладений між Банком та ОСОБА_6 Згідно з Договором про відступлення права вимоги від 05.12.2014 року, права вимоги за Кредитним договором №40/Ф від 15.08.2008 року, були відступлені ТОВ «ВЕЛЕС-Д».

Також 05.12.2014 року між ПАТ «Український бізнес банк» та ТОВ «Велес-Д» був укладений Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки.

16.01.2015 року між ТОВ «Велес-Д» та ТОВ «Вікна-Січ» було укладено Договір про відступлення права вимоги. Згідно до п. 1.1 Договору про відступлення права вимоги від 16.01.2015 року в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор уступає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредитору у відповідності до Договору факторингу №9 від 05.12.2014 року укладений між Первісним кредитором та ПАТ «Український ОСОБА_5», а також на підставі Кредитного договору №40/Ф від 15.08.2008 року та усіх додаткових угод до нього, укладеному між ПАТ «Український ОСОБА_5» та ОСОБА_6 в сумі 8442581,14грн.

Окрім того, 16.01.2015 року між ТОВ «Велес-Д» та ТОВ «Вікна Січ» був укладений Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки. Згідно п. 1.1 Договору про відступлєння права вимоги за договором іпотеки від 16.01.2015 року первісний іпотекодержатель відступає (передає), а Новий Іпотекодержатель набуває (приймає) усе та будь-яке належне Первісному Іпотекодержателю право вимоги за Договором іпотеки. Предметом договору іпотеки є належне Іпотекодавцю на праві власності нерухоме майно - адміністративно побутовий корпус інв. №0003, виробничій корпус інв. №0002, будівля мойки автомашин інв. №0004, автозаправочна станція інв. №1011, які розташовані на земельної ділянці площею 24408 кв. м. та знаходиться за адресою: Україна, місто Запоріжжя, вулиця Скворцова, №232, загальною площею - 5578,3 кв. м.

Заборгованість в сумі 8442581,14 грн. станом на сьогоднішній день не погашена. В позові ТОВ «Вікна-Січ» просило суд в рахунок погашення заборгованості на суму 8442581,14 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за позивачем на вказане іпотечне майно.

25.11.2015 року до суду в порядку ст. 34 ЦПК України із самостійним позовом до ОСОБА_6 звернулась третя особа ПАТ «Український ОСОБА_5» посилаючись на те, що 15.08.2008 року, ПАТ «Український ОСОБА_5» уклало із ОСОБА_6 кредитний договір №40/Ф., згідно якого ОСОБА_6 зобов'язаний до 15.08.2013 року повернути довгостроковий кредит. Також, 15.08.2008 року між вказаним банком та ОСОБА_6 був укладений договір іпотеки в якості забезпечення виконання Позичальником зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором. Предметом іпотеки є належне Іпотекодавцю на праві власності нерухоме майно - адміністративно побутовий корпус інв. №0003, виробничій корпус інв. №0002, будівля мойки автомашин інв. №0004, автозаправочна станція інв. №1011, які розташовані на земельної ділянці площею 24408 кв. м. та знаходиться за адресою: Україна, місто Запоріжжя, вулиця Скворцова, №232. загальною площею - 5578,3 кв. м.

Банк зазначив, що станом на 20.11.2015 року заборгованість ОСОБА_6 перед банком за розрахунками останнього складає 12244748,44 грн. ОСОБА_5 просив суд в позові стягнути вказану заборгованість із ОСОБА_6 на користь банку шляхом звернення стягнення на іпотечне майно шляхом продажу на прилюдних торгах.

Рішенням Заводського районний суд м. Запоріжжя від 30 листопада 2015 року позов ТОВ «Вікна-Січ» задоволено. В рахунок погашення заборгованості за договором про відступлення права вимоги від 16.01.2015р., що зареєстрований за номером 24, в сумі 8442581 грн. 14 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки, власником якого є ОСОБА_6, а саме: адміністративно побутовий корпус інв.№ 0003, виробничий корпус інв.№ 0002, будівля мойки автомашин інв.№ 0004, автозаправочна станція інв.№ 1011, які розташовані на земельній ділянці площею 24408 кв.м. та знаходиться за адресою: Україна, м.Запоріжжя, вул.Скворцова, № 232, загальною площею - 5578,3 кв.м., за вартістю встановленою за погодженням сторін - 8442581 грн. 14 коп., шляхом визнання права власності на предмет іпотеки І за товариством з обмеженою відповідальністю «Вікна-Січ» (АДРЕСА_1, ).

Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Вікна-Січ» (АДРЕСА_1, ) право власності на предмет іпотеки, а саме: адміністративно побутовий корпус інв.№ 0003, виробничий корпус інв.№ 0002, будівля мойки автомашин інв..№ 0004, автозаправочна станція інв.№ 1011, які розташовані на земельній ділянці площею 24408 кв.м. та знаходиться за адресою: Україна, м.Запоріжжя, вул.Скворцова, № 232, загальною площею - 5578,3 кв.м., за вартістю встановленою за погодженням стор/н - 8442581 грн. 14 коп.

В задоволенні позовних вимог ПАТ «Український ОСОБА_5» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ «Український ОСОБА_5» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове яким позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.08.2008 року, ПАТ "Український ОСОБА_5" уклало із ОСОБА_6 кредитний договір №40/Ф., згідно якого ОСОБА_6 зобов'язаний до 15.08.2013 року повернути довгостроковий кредит в загальній сумі 3800000 грн. (т. 1 а.с. 41-44).

15.08.2008 року між ПАТ "Український ОСОБА_5" та ОСОБА_6 був укладений договір іпотеки в якості забезпечення виконання Позичальником зобовязань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором № 40/Ф від 15.08.2008 року (т. 1 а.с. 34-40). Предметом іпотеки згідно цього договору є належне ОСОБА_6 на праві власності нерухоме майно адміністративно побутовий корпус інв. №0003, виробничій корпус інв. №0002, будівля мойки автомашин інв. №0004, автозаправочна станція інв. №1011, які розташовані на земельної ділянці площею 24408 кв. м. та знаходиться за адресою: Україна, місто Запоріжжя, вулиця Скворцова, №232, загальною площею 5578,3 кв. м.

Згідно п.5.5.1 вказаного договору іпотеки сторони домовились, що іпотекодавець може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

05.12.2014 року між ПАТ "Український ОСОБА_5" та ТОВ "ВЕЛЕС-Д" був укладений Договір факторингу про відступлення права вимоги, відповідно до якого банк передав ТОВ "ВЕЛЕС-Д" право вимоги за Кредитним договором №40/Ф від 15.08.2008 року, що був укладений між Банком та ОСОБА_6 Згідно з Договором про відступлення права вимоги від 05 грудня 2014 року, права вимоги за Кредитним договором №40/Ф від 15.08.2008 року були відступлені ТОВ "ВЕЛЕС-Д" (т. 1 а.с. 24-31).

05.12.2014 року між ПАТ "Український ОСОБА_5" та ТОВ "Велес-Д" був укладений Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладеного 15.08.2008 року між ПАТ "Український ОСОБА_5" та ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 19-23).

16.01.2015 року між ТОВ "Велес-Д" та ТОВ "Вікна-Січ" було укладено Договір про відступлення права вимоги. Згідно до п. 1.1 Договору про відступлення права вимоги від 16.01.2015 року в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор уступає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредитору у відповідності до Договору факторингу №9 від 05.12.2014 року укладений між Первісним кредитором та ПАТ "Український ОСОБА_5", а також на підставі Кредитного договору №40/Ф від 15.08.2008 року та усіх додаткових угод до нього, укладеному між ПАТ "Український ОСОБА_5" та ОСОБА_6 в сумі 8442581,14грн. (т. 1 а.с. 14-16).

Згідно до п. 1.1 Договору про відступлення права вимоги від 16.01.2015 року в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор уступає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредитору у відповідності до Договору факторингу №9 від 05.12.2014 року укладений між Первісним кредитором та банком, а також на підставі Кредитного договору №40/Ф від 15.08.2008 року та усіх додаткових угод до нього, укладеному між між ПАТ ПАТ "Український ОСОБА_5" та ОСОБА_6 в сумі 8442581 грн. 14 коп., яка складається з наступного: загальна сума боргу 2902647, 59 грн.; загальна нарахованих несплачених процентів 4935654, 55 грн.; нараховані несплачені комісії 595080 грн.; сума сплачених Банком судових витрат 899 грн.; інші витрати первісного кредитора, повязані із претензійною діяльністю 8300 грн.

Окрім того, 16.01.2015 року між ТОВ "Велес-Д" та ТОВ "Вікна Січ" був укладений Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки. Згідно п. 1.1 Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 16.01.2015 року Первісний іпотекодержатель відступає (передає), а Новий Іпотекодержатель набуває (приймає) усе та будь-яке належне Первісному Іпотекодержателю право вимоги за Договором іпотеки. Предметом договору іпотеки є належне Іпотекодавцю на праві власності нерухоме майно адміністративно побутовий корпус інв. №0003, виробничій корпус інв. №0002, будівля мойки автомашин інв. №0004, автозаправочна станція інв. №1011, які розташовані на земельної ділянці площею 24408 кв. м. та знаходиться за адресою: Україна, місто Запоріжжя, вулиця Скворцова, №232, загальною площею 5578,3 кв. м. (т. 1 а.с.9-13).

Згідно п. 1.1 Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 16.01.2015 року Первісний іпотекодержатель відступає (передає), а Новий Іпотекодержатель набуває (приймає) усе та будь-яке належне Первісному Іпотекодержателю право вимоги за Договором іпотеки.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави Позика, якщо інше на встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання .

Згідно зі ст. 589 ЦК України та ст. 20 Закону України „Про заставу у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку».

За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, це вид забезпечення виконання зобовязання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Частиною пятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобовязань (частина четверта статті 631 ЦК України).

Суд встановив, що на час ухвалення рішення основне зобовязання боржником не виконане.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відтворено до п. 3.1.1 Кредитного договору, п. 3.1.4 Договору іпотеки передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання Іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором.

Суд вірно зазначив, що за рахунок предмету іпотеки, належного відповідачу, ТОВ "Вікна-Січ" має право позасудовим шляхом або шляхом подання позовної заяви до суду та отримання рішення на його користь, задовольнити свої вимоги, які виникають із кредитного договору та договору іпотеки, у випадку не повернення позичальником кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами.

Згідно ст. 37 ЗУ "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Згідно п. 5.5.1 Договору іпотеки у випадку невиконання Іпотекодавцем письмової вимоги Іпотекодержателя про усунення порушених зобов'язань за цим або кредитними договорами у встановлений Іпотекодержателем строк такі вимоги Іпотекодержателя задовольняються за рахунок предмета іпотеки. Це застереження згідно Закону України "Про іпотеку" вважається договором про задоволення вимог Іпотекодержателя та передбачає наступні способи задоволення вимог Іпотекодержателя в тому числі: який є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі цього договору іпотеки, який в цьому випадку є правовстановлюючим документом. Передача Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання здійснюється в порядку ст. 37 Закону України "Про іпотеку".

Згідно п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. "про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.

Подібна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду України від 11.12.2013 року по справі № 6-124цс13.

Таким чином суд першої інстанції відповідно до вірно встановлених обставин справи, та вказаних норм законодавства, відповідно до правових позицій касаційних інстанцій вірно задовольнив позов ТОВ "Вікна-Січ".

Відмовляючи у задоволенні позову банку суд теж вірно зазначив, що відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд вірно зазначив, що посилання представника ПАТ "Український ОСОБА_5" на те, що рішенням уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Український ОСОБА_5" № 1 від 17.06.2015 року було визнано нікчемним договір факторингу від 05.12.2014 року, укладеного між ПАТ "Український ОСОБА_5" та ТОВ "Велес-Д", тому в силу ст. 23 Закону України "Про іпотеку" та ч.2 ст. 548 ЦК України всі наступні угоди є нікчемними, отже банк вправі вимагати від відповідача виконання кредитних зобовязань, суд вважає необґрунтованим, оскільки ч. 2 ст. 548 ЦК України регламентує настання наслідків недійсності забезпечення зобовязань у випадку визнання недійсності основного зобовязання, отже вказані норми на дані правовідносини не розповсюджуються.

Суд відмовляючи банку у позові також вірно вказав, що рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Український ОСОБА_5" № 1 від 17.06.2015 року, яким було визнано нікчемним договір факторингу від 05.12.2014 року, укладеного між ПАТ "Український ОСОБА_5" та ТОВ "Велес-Д" (т. 1 а.с. 114-115), не тягне за собою наслідків у вигляді автоматичної недійсності договорів про відступлення права вимоги.

На час ухвалення оскаржуваного рішення відсутні рішення судів про визнання нікчемними (недійсними) вказаних договорів факторингу.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволення позовних вимог ПАТ "Український ОСОБА_5", оскільки право вимоги відповідно до вимог ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", має саме Фонд гарантування вкладів фізичних осіб або Уповноважена особа Фонду, як самостійний суб'єкт правовідносин в межах здійснення регулятивної функції, а не ОСОБА_5, який знаходиться на стадії дії тимчасової адміністрації або ліквідації, а позивачем в даній справі є саме ПАТ "Український ОСОБА_5".

Посилання Банка у апеляційній скарзі на наявність рішення про призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Український ОСОБА_5" не може свідчити про порушення його прав та наявність дій, що обмежували права останнього, оскільки на момент укладення вказаних договорів факторингу будь-яких заборон на реалізацією Банком своїх прав не існувало.

Відповідна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 грудня 2015 року справа №6-29574ск15.

Посилання позивача лише на норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яким визначено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, не може слугувати підставою для застосування наслідків нікчемності правочину.

Відповідна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 11 грудня 2015 року справа №6-2889ц15.

Суд також вірно зазначив, що рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19.05.2015 року по справі № 332/681/15-ц за позовом ТОВ "Вікна-Січ" до ОСОБА_6, ВДВС Печерського РУЮ м.Києва про звільнення майна з під арешту, іпотечне майно, що належить ОСОБА_6 та є предметом спору по цій справі, на яке було накладене арешт за вимогою ПАТ "Український ОСОБА_5" , було звільнено з під арешту. Мотивом для прийняття такого рішення суду була та обставина, що на сьогоднішній день належним Заставодавцем по вказаному іпотечному майну є ТОВ "Вікна-Січ" (т. 1 а.с.202-205).

Доводи, викладені в апеляційній скарзі це посилання на ті ж обставини на які посилався банк в обґрунтування позову, і вірну оцінку яким надав суд першої інстанції.

Посилання в скарзі на те. що суд зазначив, що банк не надав доказів того, що він направляв ОСОБА_6 вимогу про усунення порушення, не спростовує вірні висновки суду першої інстанції і не дає підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які являються обов'язковою підставою для скасування судового рішення.

Отже висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, та підстав для його скасування колегія судів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ «Український ОСОБА_5» відхилити.

Рішення Заводського районний суд м. Запоріжжя від 30 листопада 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: