У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Харківської міської ради про визнання договору дійсним та визнання права власності за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 10 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом та просив визнати правочин, укладений 29 липня 2003 року між ним та ОСОБА_4, дійсним та визнати за ним право власності на 12/25 часток житлового будинку АДРЕСА_1

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 7 липня 2009 року позов задоволено. Визнано договір від 29 липня 2003 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про передачу права власності на 12/25 часток житлового будинку АДРЕСА_2 дійсним та укладеним. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 12/25 часток зазначеного житлового будинку.

Не погодившись з указаним судовим рішенням, ОСОБА_5 в особі представника - ОСОБА_6, звернулась до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10 вересня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_5, на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 7 липня 2009 року повернуто заявнику. Цивільну справу повернуто до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить оскаржувану ухвалу апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_5, на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що скарга подана особою, яка не має передбаченого ст. 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_5 не була стороною у справі, питання про її права та обов'язки судом не вирішувались.

Проте такого висновку апеляційний суд дійшов із порушенням вимог процесуального закону.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

В абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» судам роз'яснено, що рішення суду першої інстанції, у тому числі додаткові, заочні, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку як у цілому, так і в частині, а також щодо обставин (фактів), встановлених судом (незалежно від того, чи вплинули висновки суду про ці обставини (факти) на вирішення справи по суті), або резолютивної частини з питань розподілу судових витрат між сторонами, порядку та способу виконання рішення тощо.

Отже, рішення суду може бути оскаржено і в мотивувальній частині.

Судом установлено, що у межах справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 про поновлення порушеного права власності була проведена судова земельно-технічна експертиза, на вирішення якої поставлено питання щодо накладення земельних ділянок домоволодіння АДРЕСА_3 відповідно до технічної документації із землеустрою та землекористування на земельні ділянки домовласників й квартальної зйомки на домоволодіння АДРЕСА_3

Згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи межі земельних ділянок не відповідають межам, наведеним у документації із землеустрою та землекористування на вищевказані земельні ділянки, квартальній зйомці та технічним паспортам від 19 жовтня 1991 року і від 24 березня 2005 року.

Також у результаті проведення експертизи встановлено, що власник житлового будинку АДРЕСА_2 порушив межі сусідніх земельних ділянок (№№ 27, 31), та, на думку заявника, майнові права ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на вказані земельні ділянки.

При цьому апеляційний суд не дав оцінки доводам апеляційної скарги про те, чи дійсно внаслідок визнання за ОСОБА_3 права власності на 12/25 часток житлового будинку АДРЕСА_2, останній відповідно до положень ст. ст. 120, 134 ЗК України, ст. 377 ЦК України матиме право на земельну ділянку під об'єктом нерухомості, площа якої буде збільшена за рахунок земельної ділянки ОСОБА_5

Зазначені обставини залишились без належної правової оцінки судом апеляційної інстанції.

Ураховуючи викладене та положення п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа передачі до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 10 вересня 2015 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик