АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5972/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Юзькова О.Л.
Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Кабанченко О.А., Желепа О.В.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу представника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області - Шаповал ОлениВолодимирівни на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року у справі за заявою представника Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії», заінтересована особа: ОСОБА_2, суб'єкт оскарження: Державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції - Вакуленко Світлана Миколаївна про бездіяльність державного виконавця, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії», заінтересована особа: ОСОБА_2, суб'єкт оскарження: Державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції - ВакуленкоСвітлана Миколаївна про бездіяльність державного виконавця - задоволено частково.

Визнано дії (бездіяльність) державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції - ВакуленкоСвітлани Миколаївни з примусового виконання виконавчого листа №2-7973, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 19.09.2012 року - неправомірними.

Скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції - Вакуленко СвітланиМиколаївни про повернення виконавчого листа №2-7973, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 19.09.2012 року.

В задоволенні іншої частини скарги - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області - Шаповал Олена Володимирівна подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні скарги відмовити.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року скасовано, питання передано до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до цього суду.

В судовому засіданні представник скаржника заперечив проти апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У лютому 2015 року представник ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця та просить суд прийняти рішення, яким визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця з виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Києва у справі № 2-7973/11; визнати неправомірними дії державного виконавця по винесенню постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 12.02.2015 року; визнати неправомірною та скасувати постанову про повернення виконавчого документу та зобов'язати державного виконавця приступити до належного виконання виконавчого листа.

Свої вимоги представник скаржника мотивує наступним.

На виконанні Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління держаної виконавчої служби Головного управління юстиції Вакуленко Світлани Миколаївни знаходиться виконавчий документ - виконавчий лист, виданий Шевченківським районним судом м. Києва у справі №2-7973/11 про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» з ОСОБА_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 коштів в сумі 456131, 50 грн., судового збору та судових витрат.

12.02.2015 року Державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві (Банку).

Банк вважає оскаржувану постанову незаконною, дії та бездіяльність Держаного виконавця в процесі виконавчого провадження - неправомірними, а тому звертається до суду з відповідною скаргою.

З постанови про закінчення виконавчого провадження вбачається, що держаним виконавцем не було дотримано вимоги Закону щодо наступного: звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи, викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Тобто, держаним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови були порушені норми ст. 8, 19, 129 Конституції України, ст.ст. 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Не стягнення на користь Банку грошових коштів, встановлених виконавчим документом (та не проведення Держаним виконавцем обов'язкового комплексу заходів, зроблених ним добросовісно і повно), є порушенням Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 8, 41 Конституції України (право власності), ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження». За таких обставин представник ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» і звернувся до суду за захистом прав сторони виконавчого провадження.

Частково задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з наступного.

На виконанні Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції знаходиться виконавчий лист, виданий Шевченківським районним судом м. Києва 19.09.2012 року у справі №2-7973/11 про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» з ОСОБА_2 коштів в сумі 456131,50 грн., судового збору та судових витрат.

02.02.2015 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління держаної виконавчої служби Головного управління юстиції ВакуленкоС.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві відповідно до п. 2 п. 7 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, державним виконавцем зазначено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; майно, розшук якого здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов'язковість рішення суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, а відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

07.07.1997 року Верховною Радою України прийнято Закон України 475/97- ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», які відповідно до положень статті 9 Конституції України стали частиною національного законодавства України.

Положеннями статті 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за № 3477-ІУ, Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року та практику Європейського суду з прав людини визнано джерелом права в Україні та покладено на суди обов'язок при здійсненні судочинства застосовувати у своїх рішеннях тлумачення Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, які надані Європейським судом з прав людини.

Суд першої інстанції вірно взяв до уваги рішення Європейського суду «Пономарьов проти України», в якому зазначено, що існування заборгованості, підтверджене обов'язковими та такими, що підлягають виконанню, рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, «легітимні сподівання» на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить «майно» цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції та дійшов вірного висновку, що під час розгляду справи, доказів, які б свідчили про те, що державним виконавцем в розумінні положень Закону України «Про виконавче провадження» були вчинені всі необхідні та можливі дії для виконання судового рішення отримано не було.

З підстав вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу за відсутності у боржника майна є передчасним та встановивши обставини справи, дійшов вірного висновку про задоволення скарги ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» в частині визнання дій неправомірними та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на норми КАС України колегія суддів не приймає до уваги виходячи з того, що дана справа розглядається в цивільному, а не адміністративному судочинстві.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на загальні норми розділу VII ЦПК України не спростовують та не впливають на правильність постановленої ухвали суду.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області - Шаповал Олени Володимирівни - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді