Справа № 621/2160/16-ц
Провадження № 2/621/1230/16
УХВАЛА

Іменем України

08 листопада 2016 року м. Зміїв

Суддя Зміївського районного суду Харківської області Вельможна І.В., розглянувши позовну заяву заступника керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області, яка діє в інтересах держави в особі Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, Головного управління Держгеокадастру в Харківській області до ОСОБА_1 про внесення змін до договорів оренди землі,

встановив:

04 листопада 2016 року заступник керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_2, яка діє в інтересах держави в особі Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, Головного управління Держгеокадастру в Харківській області звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про внесення змін до договорів оренди землі, в якій просила внести зміни до Договорів оренди землі від 18 червня 2007 року, укладених між Зміївською районною державною адміністрацією Харківської області та ОСОБА_1 про надання в довгострокове платне користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення (рілля), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 15,6411 га та 3,5839 га, виклавши пункти, які стосуються розміру орендної плати в новій редакції, а саме встановити розмір нормативно грошових оцінок вказаних земельних ділянок та збільшити розмір орендної плати, шляхом його визначення у розмірі 4% від нормативно грошової оцінки землі.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Нормами Цивільного процесуального кодексу України визначено правила виключної підсудності, зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

В науково-практичному коментарі до Цивільного процесуального кодексу України міститься розяснення до вказаної статті, а саме зазначено, що перший випадок виключної підсудності встановлюється щодо позовів з приводу нерухомого майна. Такі позови предявляються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Це до певної міри зумовлено тим, що при розгляді і вирішенні цих справ часто виникає необхідність в огляді на місцевості цих обєктів нерухомості та вчиненні інших перевірочних дій по справі. Обєктом нерухомості є, зокрема, земельна ділянка та інші обєкти, переміщення яких у просторі є неможливим без втрати цільового призначення. Право власності на ці обєкти підлягає державній реєстрації і виникає саме з цього моменту. Водночас, відсутність реєстрації нерухомого майна не означає, що з приводу нього не можуть виникнути спори, а тому ця обставина не впливає на підсудність. Вона залишається виключною. У статті йдеться про спори з приводу нерухомого майна, а не про саме це майно. Таке формулювання дозволяє віднести до спорів з приводу нерухомого майна будь-які спори, що виникають у звязку із створенням та зміною обєктів нерухомості, їх цивільним обігом, виникненням, зміною, припиненням та виконанням зобовязань, які повязані із нерухомістю. Навіть ті, в яких право на нерухоме майно не оспорюється. На думку авторів, такий підхід є недоцільним. Виключну підсудність доцільно зберегти лише для тих справ, в яких вирішується спір про нерухоме майно, а не з приводу нього.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що спірні правовідносини не стосуються самого нерухомого майна земельних ділянок, а предметом спору є розмір орендної плати, дійшов висновку, що в даному випадку не підлягають застосуванню положення про виключну підсудність, а позовну заяву необхідно подавати за місцем знаходження відповідача.

Відповідно до тексту позовної заяви відповідач ОСОБА_1 мешкає у м. Харкові.

На підставі вищевикладеного, позовна заява заступника керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області не підсудна Зміївському районному суду Харківської області.

Статтею 115 ЦПК України встановлено, що якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

За таких обставин, дана позовна заява підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 2 ст. 79 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Стаття 7 ЗУ «Про судовий збір» передбачає виключний перелік підстав для повернення судового збору, в тому числі у випадку повернення заяви або скарги.

Враховуючи вищевикладене та вимоги законодавства, суд приходить до висновку про необхідність повернення прокуратурі Харківської області суми сплаченого судового збору у розмірі 2756 грн.

Керуючись ст.ст. 79, 107, 109, 114, 115 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Позовну заяву заступника керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області, яка діє в інтересах держави в особі Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, Головного управління Держгеокадастру в Харківській області до ОСОБА_1 про внесення змін до договорів оренди землі повернути позивачу.

Позивачу розяснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до належного суду.

Управління Державної казначейської служби України у Зміївському районі Харківської області зобовязати здійснити повернення прокуратурі Харківської області суму сплаченого судового збору по платіжному дорученню від 11 жовтня 2016 року № 2164 на суму 2756 (дві тисячі сімсот пятдесят шість) грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Н.М. Бережна