У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом державного підприємства «Антонов» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за касаційною скаргою державного підприємства «Антонов» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 1 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року державне підприємство «Антонов» (далі - ДП «Антонов») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідачі проживають у квартирі АДРЕСА_1, будинок знаходиться на балансі підприємства. Відповідачі отримують надані житлово-комунальні послуги, проте сплачують їх несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Ураховуючи викладене, ДП «Антонов», уточнивши позовні вимоги, просило суд стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з березня 2009 року до березня 2015 року в розмірі 5 633 грн 73 коп., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 158 грн 15 коп. та сплачений судовий збір.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 1 жовтня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ДП «Антонов» просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ДП «Антонов», суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що в межах строку позовної давності відповідачі заборгованості на мають, а за інший період позов пред'явлено до суду поза межами строку позовної давності.

Проте погодитись із такими висновками судів не можна, оскільки до них суди дійшли з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону судовірішення не відповідають.

Судом установлено, щовідповідачі зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1, будинок є відомчим та знаходиться на балансі ДП «Антонов». Відповідачі плату за надані житлово-комунальні послуги з березня 2009 року вносили не регулярно, у зв'язку із чим утворилась заборгованість в розмірі 5 633 грн 73 коп.

Суди вважали, що позов пред'явлено поза межами позовної давності. Проте не звернули уваги на таке.

Відповідно до положень чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно з розрахунком заборгованості відповідачами у квітні 2011 року сплачено за житлово-комунальні послуги 1 тис. грн, з яких: 457 грн 08 коп. за послуги, надані у березні 2011 року та 542 грн 92 коп. у рахунок погашення боргу, що виник за період з березня 2009 року до березня 2011 року.

У жовтні 2012 року сплачено за житлово-комунальні послуги 600 грн, з яких: 539 грн 92 коп. за послуги, надані у вересні 2012 року та 60 грн 08 коп. у рахунок погашення боргу, що виник за період з березня 2009 року до серпня 2012 року.

У січні 2013 року відповідачі сплатили за житлово-комунальні послуги 600 грн, з яких: 529 грн за послуги, надані у грудні 2012 року та 71 грн у рахунок погашення боргу, що виник за період з березня 2009 року до листопада 2012 року.

Проте суди не звернули уваги на те, що часткова сплата відповідачами боргу свідчить про визнання ними заборгованості з 1 березня 2009 року й не перевірили доводи позивача щодо переривання строку позовної давності у березні 2011 року, жовтні 2012 року та січні 2013 року.

Таким чином, у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України суди на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернули; не встановилифактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи; не врахували норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини та дійшли передчасного висновку про відмову в задоволенні позову за пропуском строку позовної давності.

За таких обставин рішення судів не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, щов силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державного підприємства «Антонов» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 1 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик