Справа № 555/1676/16-ц
Номер провадження 2/555/576/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2016 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі :

головуючий суддя - Мельничук Н.В.

при секретарі - Кравчук С.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Прислуцької сільської ради Рівненської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулась із позовом до Прислуцької сільської ради Березнівського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно.

Позивачі в обґрунтування позовних вимог вказують, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 одружились 06 жовтня 1957 року. За час шлюбу в 1990 році за кошти сімейного бюджету вони збудували житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1. Домоволодіння в погосподарській книзі с.Прислуч №2 записано за ОСОБА_4 (запис по особовому рахунку НОМЕР_1). Відповідно до ст.22 КпШС, який діяв в час проживання ОСОБА_1 з чоловіком, майно, нажите подружжям за час шлюбу, було спільною сумісною власністю. В разі поділу майна, яке було спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнавались рівними ( ст.28 КпШС)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина - належна йому частка в праві спільної сумісної власності на вищевказаний житловий будинок. Позивачі у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4, так як постійно проживали зі спадкодавцем на час її відкриття.

Позивачі покликаються на те, що мають намір оформити право власності на спадкове нерухоме майно, а саме житловий АДРЕСА_1, однак не мають змоги цього зробити, так як набуте право власності на нерухоме майно не було зареєстровано ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Вказана обставина стала підставою для відмови нотаріуса у видачі їм свідоцтва про право на спадщину за законом.

Крім того, позивач ОСОБА_1 вказує, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Якщо до складу майна, на частку якого видається свідоцтво, входить майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, нотаріус вимагає подання документів, які підтверджують право власності подружжя на таке майно. Однак у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, позивач не має змоги оформити право власності на належну їй частку у житловому будинку як спільному майні подружжя нотаріально.

З урахуванням вказаних обставин, просять:

-- визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку участі у створенні майна спільної сумісної власності подружжя та спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4;

-- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4

Представник позивачів ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, подав заяву про підтримання позовних вимог та проведення розгляду справи у його відсутності.

Відповідач Прислуцька сільська рада Березнівського району Рівненської області згідно поданої письмової заяви проти задоволення позовних вимог не заперечила, просить розглядати справу у відсутності представника.

Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_2 спадкодавець ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно положень ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) НОМЕР_3 від 20.09.2016 року вбачаються, що спадкодавець ОСОБА_4 не вчинив заповітного розпорядження на випадок своєї смерті.

Стаття 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Отже, спадкування після смерті ОСОБА_4 здійснюється за законом.

Відповідно до статті 1261 ЦПК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Свідоцтво про одруження серія НОМЕР_4 підтверджує, що позивач ОСОБА_1 є дружиною спадкодавця ОСОБА_4

Із свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 вбачається, що ОСОБА_2 є сином спадкодавця ОСОБА_2

Із довідки виконавчого комітету Прислуцької сільської ради Березнівського району Рівненської області №3096 від 29.07.2016 року встановлено, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, був зареєстрований та постійно проживав в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1. За вказаною адресою станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 були зареєстровані та проживають на даний час наступні громадяни: дружина - ОСОБА_1, син ОСОБА_2, невістка та онуки.

Згідно ч.2 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, на підставі досліджених доказів судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у встановленому законом порядку як спадкоємці першої черги за законом прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4

Згідно витягу з погосподарської книги №2 за 2016 рік Прислуцької сільської ради Березнівського району Рівненської області особовий рахунок НОМЕР_6 будинок АДРЕСА_1, 1990 року побудови, належить ОСОБА_4.

Із технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 вбачається, що об'єкт нерухомого майна, 1990 року побудови, не містить самовільно збудованих чи переобладнаних приміщень.

Судом із досліджених доказів встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 було збудовано за час шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_1

Відповідно до положень ч.1 ст.22 КпШС (чинного на момент створення нерухомого майна) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними ( ст.28 КпШС).

Таким чином, житловий будинок АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно п.1.1 Глави 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5 у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

Пункт 2.2 Глави 11 вищевказаного Порядку визначає, що якщо до складу майна, на частку якого видається свідоцтво, входить майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, нотаріус вимагає подання документів, які підтверджують право власності подружжя на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.07.2016 року нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (чинна на момент завершення будівництва спірного житлового будинку), яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Отже, запис у погосподарській книзі є актом органу влади, що підтверджує право власності на вищевказаний житловий будинок.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст.1218 ЦК України).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів ( ч.1 ст.328 ЦК України).

Відповідно до положень ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав, зокрема, є визнання права ( ч.2 ст.16 ЦК України).

З урахуванням обставин, що викладені вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є законними та обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1223, 1268ЦК України, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, ст.ст. 5, 6, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Прислуцької сільської ради Рівненської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку участі у створенні майна спільної сумісної власності подружжя та спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Березнівський районний суд Рівненської області.

Суддя: Мельничук Н. В.