Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ларіонової Н. М. ,

при секретарі - Матіос А. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді2015 р. позивачка звернулася до суду з позовом, в якому проситьстягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки заробітку щомісячно і до досягнення нею повноліття.Позов мотивований тим, що позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_5. На теперішній час, сторони однією сім'єю не живуть, дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає.

До початку судового засідання позивачка звернулася до суду з заявою, в якій просила розглядати позов за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, до початку судового засідання надав письмову заяву, в якій просив вищевказану справу розглянути за його відсутності, з позовними вимогами позивача згодний у повному обсязі, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання дочки в розмірі 1/3 частини всіх своїх доходів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Статтею 51 ч.2 Конституції України, статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст.182 ч.2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Встановлено, що сторони по справі є батьками малолітньоїОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1, виданим відділом реєстрації актів Подільського районного управління юстиції у м. Києві від 02.03.2012 року, актовий запис № 404.

На момент розгляду справи дитина сторін проживає разом з матір'ю.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, є людиною молодого віку, працездатний, здоровий за станом здоров'я, інших утриманців не має.

При розгляді справи були враховані інші обставини, що досліджені в судовому засіданні, і суд приходить до висновку, що аліменти повинні бути стягнуті в частковому відношенні до заробітку відповідача, а саме в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно. Суд вважає, що саме вказаний розмір аліментів є доцільним до стягнення, що відповідає інтересам сторін по справі та чинному законодавству.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та заснованим на законі, позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 30 листопада 2015 р.

На підставі ст. 367 п.1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, ст.51 Конституції України, ст.ст.180-183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 174, 208-209, 212, 213, 214-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину- задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з 30 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання через Подільський районний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова