Справа № 381/2523/15-ц Головуючий у І інстанції Бутенко В. О.
Провадження № 22-ц/780/632/16 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 18 28.01.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

28 січня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Лащенка В.Д., Кулішенка Ю.М.

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення збитків, 3% річних та збитків від інфляції, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області по справі №2/381/1450 від 27 жовтня 2014 року з ОСОБА_3 стягнуто суму боргу у розмірі 221000,00 грн., що еквівалентно 17000,00 дол. США та 28928,00 грн., що еквівалентно 1600,00 Євро. Даний борг виник на підставі договору позики, укладеного між сторонами, згідно якого позивач передала грошові кошти в доларах США та Євро відповідачу, яка мала повернути борг до 01 вересня 2014 року. З часу винесення рішення суду, яким стягнуто суму боргу з ОСОБА_3 курс долара та курс євро до гривні значно збільшився. У зв'язку з цим просила стягнути з відповідача на її користь збитки в сумі 26716,02 грн., 3% річних в сумі 3773,82 грн. та збитки від інфляції в сумі 51180,43 грн.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2015 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не звернув увагу на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником своєчасно, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що рішення суду про стягнення боргу з відповідача на користь позивача виконане відповідачем, а тому відсутні підстави для стягнення збитків, 3% річних та збитків від інфляції за борговою розпискою.

Однак, такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

2. При виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Встановлено, що 12 травня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики, за умовами якого позивач передала відповідачу у борг 17000 дол. США та 1600 Євро, а ОСОБА_3 їх прийняла та зобов'язалася повернути їх у строк до 01 вересня 2014 року (а.с.6).В порушення умов вказаного договору відповідач не повернула кошти у визначений договором строк.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2014 року, залишене без змін Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22 січня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг в сумі 221000грн, що еквівалентно 17000 дол. США та 28928 грн., що еквівалентно 1600 Євро (а.с. 7, 17-18).

Встановлено, що рішення суду від 27 жовтня 2014 року виконане відповідачем 28.02.2015року (а.с.21).

Відповідно до ст. 625 ЦК Україниборжник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто при вирішенні даного спору суд першої інстанції мав виходити з того, що боржник - ОСОБА_3 прострочив виконання грошового зобов'язання в період з 01.09.2014року по 27.02.2015року, розмір процентів не встановлений договором позики від 12 травня 2014 року, а тому вимогу кредитора - ОСОБА_2 про сплату трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 3773,82грн.(255 082,49 грн : 100% х 3% : 365 (днів) х 180 (просрочених днів) = З 773,82 грн.) є законними та обґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення трьох відсотків річних.

Відповідно до ст. 623 ЦПК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги доводи позивача про стягнення збитків з відповідача, оскільки жодним належним та допустимим доказом позивачем не підтверджено.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги доводи позивача про стягнення інфляційних витрат, оскільки у сторін були договірні зобов'язання про позику валюти, а на зазначені зобов'язання не розповсюджується обов'язок сплати індексу інфляції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню в частині стягнення трьох відсотків річних з ухваленням нового рішення в цій частині про задоволення позовних вимог відповідно до ст. 309 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2015 року в частині відмови в задоволені позовних вимог щодо стягнення 3% річних скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 (інд. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (інд. НОМЕР_2) 3% річних за період з 01.09.2014 року по 27.02.2015 року в сумі 3773,82 грн..

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий:

Судді: