Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Висотбуд», публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, комунальне підприємство «Міське капітальне будівництво», про визнання майнових прав на об'єкт інвестування та визнання частково недійсним іпотечного договору, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 20 січня 2016 року,

встановила:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 9 червня 2010 року між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс-Висотбуд» (далі - ТОВ «Альянс-Висотбуд»), був укладений договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1. Термін закінчення будівельно-монтажних робіт на об'єкті будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та введення його в експлуатацію - 4-й квартал 2010 року. Вартість майнових прав на квартиру складає 245 616 грн. Позивач свої зобов'язання щодо оплати вартості майнових прав на квартиру виконав належним чином та в повному обсязі, однак ТОВ «Альянс-Висотбуд» свої зобов'язання не виконав, порушив та недотримався умов договору, оскільки будинок недобудований та в експлуатацію не введений, квартира в натурі позивачу не передана. Зазначала, що в 2008 році між ТОВ «Альянс-Висотбуд» та

ПАТ «Укрсоцбанк» були укладені іпотечні договори, за умовами яких передано в іпотеку банку в забезпечення своїх зобов'язань по кредиту, майнові права, у тому числі й незакінчену будівництвом квартиру АДРЕСА_1, про існування яких позивач не знала.

Вважала, що ТОВ «Альянс-Висотбуд» здійснило дії, які можуть призвести до втрати права власності на проінвестовану нерухомість, та що укладені іпотечні договори порушують її майнові права на квартиру.

Ураховуючи наведене, просила визнати за нею майнові права на квартиру; визнати недійсними іпотечні договори в частині передачі в іпотеку майнових прав на вищезазначену квартиру; зняти заборону на відчуження квартири та виключити з Державного реєстру іпотек записи про обтяження її іпотекою.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня

2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 майнові права на об'єкт інвестування - однокімнатну квартири АДРЕСА_1, згідно умов договору купівлі продажу майнових прав №34/27 від 9 червня 2010 року.

Визнано недійсним п.1.1 іпотечного договору від 1 липня 2008 року, укладений між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ТОВ «Альянс-Висотбуд» у частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру на наведену вище квартиру.

Визнано недійсним п.1.1 іпотечного договору від 2 липня 2008 року, укладений між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ТОВ «Альянс-Висотбуд» у частині передачі в іпотеку майнових прав на вказану квартиру.

Визнано недійсним п.1.1 іпотечного договору від 16 липня 2008 року, укладений між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ТОВ «Альянс-Висотбуд» у частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру АДРЕСА_1.

Знято заборону відчуження на вказану квартиру та виключено з Державного реєстру іпотек записи про обтяження її іпотекою.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 20 січня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про визнання права власності на майнові права на спірну квартиру скасовано, у цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» просить скасувати ухвалені в справі судові рішення в частині задоволення позову, в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Майнові права на об'єкт незавершеного будівництва віднесені до предмета іпотеки Законом України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», яким були внесені зміни до законодавчих актів України, у тому числі до Закону України «Про іпотеку».

У справі, яка переглядається, спірні договори іпотеки майнових прав на не закінчені будівництвом квартири укладено 1, 2 та 16 липня 2008 року, тобто до визначення майнових прав на об'єкти незавершеного будівництва предметом іпотеки. Отже, ці договори укладено з порушенням вимог Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на час їх укладення), тому вони підлягають визнанню частково недійсними.

За правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

У справі, яка переглядається, за змістом за договорів резервування приміщення та комісії щодо купівлі цінних паперів позивачка отримала лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно. Отже, підстав для визнання за нею майнових прав на об'єкт інвестування відповідно до статей 331, 392 ЦК України немає.

Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 16 березня 2016 року № 6-290цс16 та від 25 травня

2016 року №6-503цс16 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Вирішуючи спір, суди вірно застосували положення статей 331, 392 ЦК України, Закону України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», Закону України «Про іпотеку», висновки суду узгоджуються з наведеним правовим висновком.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2014 року у нескасованій частині та рішення апеляційного суду Одеської області від 20 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Умнова

І.М.Фаловська