Справа № 361/2097/15-ц Головуючий у І інстанції Пухна О. М.
Провадження № 22-ц/780/163/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 56 12.01.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

12 січня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Гуля В.В., Іванової І.В.,

За участі секретаря: Яруна Я.В.,

Розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом , в якому просила визнати недійсними кредитний та іпотечний договори, укладені між нею та відповідачем, посилаючись на те, що 13 березня 2008 року між нею та ПАТ «КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № 107 М-08, відповідно до умов якого відповідач надав їй грошові кошти в сумі 67 500 дол. США на придбання однокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 35,2 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м., зі строком повернення до 10 березня 2023 року та відсотками за користування кредитом у розмірі 16 % річних. В рахунок забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором вона передала в іпотеку ПАТ «КБ «Приватбанк» зазначену вище квартиру.

Вважала, що у порушення п. 2 ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», відповідач не надав їй як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту та даних щодо порядку обрахунку винагороди банку за оформлення кредитного договору, що встановлена у розмірі 0,5 % від суми кредиту, чим було порушено вимоги чинного законодавства.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що 13 березня 2008 року ОСОБА_2 та закрите акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк», правонаступником всіх прав та обовязків є публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк», уклали кредитний договір № 107 М-08.

Відповідно до п.п. 1.1. 1.2 кредитного договору Банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти в розмірі 67 500 доларів США, на строк і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобовязалася повернути отриманий кредит та сплатити проценти у визначений договором строк, а також виконати інші зобовязання згідно з даним договором в повному обсязі.

З п.1.3, 1.4, 4.1 кредитного договору встановлено, що позивачці надано кредитні кошти на придбання однокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 35,2 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м., зі строком повернення кредиту до 10 березня 2023 року та відсотками за користування кредитом у розмірі 16 % річних.

Позичальник сплачує Банку винагороду за відкриття рахунку в розмірі 3 428 грн. 75 коп. в день укладення договору (п.4.5 кредитного договору).

За правилами п. 2.2.3 кредитного договору позичальник зобовязалася здійснювати погашення кредиту в дату сплати відповідно до Графіку погашення процентів та винагороди, вказаному в Додатку № 1 до даного кредитного договору.

З матеріалів справи також вбачається, що 13 березня 2008 року

ОСОБА_2 в рахунок забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 107 М-08 від 13 березня 2008 року передала відповідачу в іпотеку належну їй однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: Київська обл., м. Бровари, бул. НезалежностіАДРЕСА_2, яку набула у власність на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 13 березня 2008 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_3, за реєстровим номером 1410.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог, суд І інстанції керувався положеннями ст.ст. 257, 261, 267 ЦК України та виходив з того, що позивачкою було пропущено строк позовної давності, оскільки спірний кредитний договір було укладено 13 березня 2008 року, позивачці було відомо про умови договору та на момент його укладення вона визнавала їх прийнятними.

Проте колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду І інстанції щодо відмови в задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, виходячи з наступного.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилами статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір . Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно роз'яснень пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18.12.2009 року № 14 у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК) .

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього, на що суд І інстанції уваги не звернув та не встановив чи підлягає позов задоволенню.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що заявлені позовні вимоги позивачки не знайшли свого підтвердження про порушення її прав як споживача під час укладення між сторонами 13.03.2008 року договору про надання кредиту, та іпотечного договору від 13.04.2008 року.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду І інстанції не може бути залишеним без змін, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позову за недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 309 316 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: