АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6452/16 Головуючий 1 інст. - Рибальченко Л.М.
Справа № 638/5413/16-ц
Категорія: спадкові Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В,

суддів - Гуцал Л.В., Трішкової І.Ю.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи - Шостої Харківської державної нотаріальної контори, про визнання заповіту недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2016 року,

у с т а н о в и л а:

В березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи - Шостої Харківської державної нотаріальної контори, про визнання заповіту недійсним.

На обґрунтування позивач вказав, що після смерті його батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1. За життя померлий залишив заповіт, згідно з яким все своє майно заповідав йому та відповідачу.

Померлий батько через похилий вік та тяжку хворобу потребувала стороннього догляду, а відповідач не надавав йому матеріальної допомоги, станом здоров'я не інтересувався.

Посилаючись на вказані обставини, просив визнати заповіт недійсним та усунути ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 - представник позивача, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зокрема зазначає, що передумовами волевиявлення та розпорядження стали тяжкі обставини в сім'ї, несприятливе соціальне і матеріальне становище, інвалідність другої групи війни, тяжка хвороба (рак), каліцтво, похилий вік - 85 років, смерть дружини заповідача і його безпорадність. Але необізнаність в законодавстві сприяла тому, що в заповіті не були закріплені переговорні умови з синами щодо надання померлому допомоги. Заповіт в ? частині є недійсним, оскільки ОСОБА_4 добросовісно помилявся в тому, що ОСОБА_2 не відноситься до категорії спадкоємців по закону.

Відповідач рішення суду першої інстанції не оскаржив, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (статті 1216, 1217, частина 1 статті 1223 ЦК України).

За статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Матеріали справи свідчать, що після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1.

За життя померлий склав заповітом, за яким все своє майно заповідав позивачу - сину ОСОБА_1, та відповідачу - пасинку ОСОБА_2 (а. с. 16, 17, 27).

Звертаючись у суд із позовом, ОСОБА_4 обґрунтував вимоги тим, що відповідач ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво знаходився у безпорадному стані та потребував постійного догляду, матеріальної і фізичної допомоги, яку ОСОБА_2 обіцяв надавати до складання заповіту.

Згідно з частиною 5 статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

В пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що правило частини 5 статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині 2 статті 259 ЦК України.

Оскільки ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги за заповітом, підстав для задоволення позову з урахуванням вимог частини 5 статті 1224 ЦК України, немає.

Доказів недійсності заповіту з підстав, передбачених частинами 1, 2, 4 статті 1257 ЦК України, матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Справа розглянута в межах заявлених вимог. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Л.В.Гуцал

І.Ю.Трішкова