Справа № 202/7811/15-ц
Провадження № 2/0202/321/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіра Пластініна Україна» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2015 року позивач звернулася до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ТОВ «Кіра Пластініна Україна» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову зазначила, що 21 листопада 2013 року вона була прийнята на посаду продавця непродовольчих товарів до магазину №6 ТОВ «Кіра Пластініна Україна». Наказом від 29 серпня 2014 року була переведена на посаду касира вищезазначеного магазину. В подальшому, 21 квітня 2015 року була переведена з 30 квітня 2015 року на посаду магазину № 4 ТОВ «Кіра Пластініна Україна». 31 серпня 2015 року позивачка була звільнена із займаної посади у зв'язку із втратою довір'я з боку роботодавця на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України. Підставою звільнення став акт від 31 серпня 2015 року про результати з'ясування причин та обставин виникнення нестачі майна товариства. Однак, вказаний акт був складений без її участі, його зміст позивачу невідомий. Більш того, за вказаним наказом було звільнено всіх працівників магазину № 4, який належить відповідачу. Вважає своє звільнення незаконним, а наказ про звільнення таким, що підлягає скасуванню, зазначаючи, що весь цей час працювала в магазинах непродовольчих товарів ТОВ «Кіра Пластініна Україна», жодних нарікань на виконання нею посадових обов'язків не отримувала, завжди відносилась до роботи сумлінно та відповідально, враховуючи, що її робота пов'язана із збереженням грошових коштів. Окрім того, при переведенні її на посаду касира № 4 ніяких договорів про повну матеріальну відповідальність, актів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей (товару) позивачка не підписувала, інвентаризація за час її роботи в цьому магазині жодного разу не проводилася. Зазначає, що підставою для розірвання трудового договору у зв'язку з втратою довіри є здійснення працівником винних дій, яких вона не вчиняла. У зв'язку з чим просить визнати незаконним та скасувати наказ №354-к від 31 серпня 2015 року в частині звільнення позивача по п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України, поновити її на посаді касира ТОВ «Кіра Пластініна Україна» та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 вересня 2015 року по день поновлення на роботі. Крім того, внаслідок незаконного звільнення позивачу було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в 5000 грн. Нею також витрачені кошти на отримання правової допомоги у розмірі 5000 грн., яку позивач також просить стягнути з відповідача.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити, в обґрунтування посилалась на обставини викладені у позовній заяві.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та зазначила, що відповідачем не доведено причинно-слідчого зв'язку між нестачею в магазині, яка була виявлена 21 серпня 2015 року та винними діями саме одного із двох касирів магазину - ОСОБА_1, яка до того ж не підписувала договору про повну матеріальну відповідальність при переведенні її на посаду касира та у повному обсязі не приймала участі в неплановій інвентаризації магазина №4, яка проводилась у вечірнє-нічний період з 20 по 21 серпня 2015 року.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у задоволені позову відмовити. В обґрунтування посилався на те, що ОСОБА_1 працювала в ТОВ «Кіра Пластініна Україна». 21 квітня 2015 року позивачку було переведено на посаду касира торгівельного залу роздрібної торгової точки (магазину) № 4 «Кіра Пластініна Україна», посада якої полягає у безпосередньому обслуговуванні грошових цінностей. 20 серпня 2015 року на підставі наказу №116 від 20 серпня 2015 року, відповідно до якого позивач була включена до відповідної робочої інвентаризаційної комісії, було проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей та грошових коштів, що зберігаються в магазині №4. Результатами вищевказаної інвентаризації було виявлено нестачу 129 одиниць товару, що реалізується в магазині, загальною вартістю 41379,00 грн., що підтверджується бухгалтерською довідкою. Від підписання інвентаризаційної відомості з підсумками інвентаризації та від надання пояснень щодо обставин та причин виникнення нестачі позивач відмовилась, незважаючи на те, що такі обов'язки були на неї покладені у встановленому порядку. 21 серпня 2015 року було створено комісію для з'ясування причин та обставин виникнення нестачі. Результати з'ясування комісією причин недостачі та виникнення нестачі було викладено у відповідному акті від 31 серпня 2015 року, в якому комісія, на підставі зібраних матеріалів, дійшла висновку про вчинення членами трудового колективу магазину, в тому числі позивачем, винних дій, які дають відповідачу підстави для втрати довір'я, що проявилися в незабезпеченні збереження товарно-матеріальних цінностей, ввірених їм для реалізації в магазині, та мають ознаки кримінального правопорушення. На підставі вищезазначеного акту, директору відповідача було рекомендовано звільнити членів трудового колективу, в тому числі позивача, на підставі п.2 ч.1ст.41 КЗпП України. Наказом від 31 серпня 2015 року позивача було звільнено на підставі п.2 ч.1ст.41 КЗпП України. Також зазначив, що за фактом нестачі позивачу було оголошено підозру у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.191 КК України.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що є заступником директора роздрібної торгівлі східного регіону. Зазначила, що відповідно до наказу №116 від 20 серпня 2015 року разом із позивачем була членом робочої комісії, яка здійснювала проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей та грошових коштів з 20 по 21 серпня 2015 року в магазині «Кіра Пластініна» №4 м.Дніпропетровськ, вул.Глінки, 2 ТРЦ «Мост Сіті». Касиром вищезазначеного магазину є, в тому числі, ОСОБА_1 Також зазначила, що під час інвентаризації були присутні всі працівники магазину. Позивач здійснювала сканування товару. За результатами інвентаризації було встановлено нестачу товару, що реалізується в магазині, загальною вартістю 41379,00 грн., а також так звані повернення товару та використання дисконтних карт працівниками магазину. 31 серпня 2015 року ОСОБА_1 була звільнена на підставі п.2 ч.1ст.41 КЗпП України. Також їй відомо, що за даним фактом позивачу оголошено підозру у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.191 КК України.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що працювала касиром в магазині «Кіра Пластініна» №4 у м.Дніпропетровськ, вул.Глінки, 2 ТРЦ «Мост Сіті». 20 серпня 2015 року в магазині була проведена інвентаризація. Працівників магазину до перевірки не допустили. 21 серпня 2015 року працівникам оголосили про не допуск до роботи та компенсацію нестачі товару. 31 серпня 2015 року звільнили підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України. При переведенні до магазину Кіра Пластініна» №4 м.Дніпропетровськ не підписувала договорів, інвентаризація за час її роботи в цьому магазині не здійснювалась.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що працювала з позивачем з 07 липня 2015 року на посаді продавця непродовольчих товарів. 31 серпня 2015 року всіх працівників магазину №4 звільнили за п.2 ч.1ст.41 КЗпП України. Також зазначила, що її не було залучено до проведення інвентаризації, яка проводилася 20 серпня 2015 року. З актом проведення інвентаризації не ознайомилася. Чеків не бачила. Причиною звільнення є факт нестачі. Не пам'ятає чи приймала участь ОСОБА_1 в інвентаризації.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що наказом №358к від 20 листопада 2013 року ОСОБА_1 була прийнята з 21 листопада 2013 року на посаду продавця непродовольчих товарів до магазину №6 Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіра Пластініна Україна».

Наказом №357к від 29 серпня 2014 року позивачка з 01 вересня 2014 року була переведена на посаду касира магазину №6 ТОВ «Кіра Пластініна Україна».

В подальшому, наказом №132к від 21 квітня 2015 року з 30 квітня 2015 року була переведена на посаду касиру магазину №4 ТОВ «Кіра Пластініна Україна».

Сторонами в судовому засіданні не оспорювався той факт, що посада касира, на якій працювала позивач, полягає у безпосередньому обслуговуванні грошових цінностей.

30 квітня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Кіра Пластініна Україна» укладений договір про повну матеріальну відповідальність, за яким позивач, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності довірених їй товарно-матеріальних цінностей та грошових коштів відповідача.

З 20 по 21 серпня 2015 року, на підставі наказу директора ТОВ «Кіра Пластініна Україна» №116 від 20 серпня 2015 року, було проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей та грошових коштів в магазині «Кіра Пластініна» №4 м.Дніпропетровськ, вул.Глінки, 2 ТРЦ «Мост Сіті».

Згідно протоколу засідання №21/08/2015 постійно діючої інвентаризаційної комісії ТОВ «Кіра Пластініна Україна» від 21 серпня 2015 року, за результатами вищезазначеної інвентаризації, було виявлено нестачу 129 одиниць товару вартістю 41379,00 грн., що підтверджується бухгалтерською довідкою №2294 від 22 серпня 2015 року.

21 серпня 2015 року директору ТОВ «Кіра Пластініна Україна» ОСОБА_5., ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були надані доповідні записки про результати проведення інвентаризації в яких, кожен окремо, зазначили, що в даному магазині виявлено зловживання службовим становищем та змова матеріально відповідальних осіб, а саме: товар продавався в магазині але чек покупцеві не віддавався, персонал проводив по касі повернення, гроші з каси були вилучені, але товар фактично в магазин не повертався; має місце зловживання з дисконтами.

Наказом директора ТОВ «Кіра Пластініна Україна» № 116/2 від 21 серпня 2015 року було створено комісію для з'ясування причин та обставин виникнення нестачі майна відповідача, що зберігається в приміщенні роздрібній торговій точці (магазині) №4, розташованого в будівлі ТРК «Мост Сіті», відомості про яку (нестачу) викладені в доповідній записці заступника начальника відділу роздрібної торгівлі (східний регіон) ТОВ «Кіра Пластініна Україна» ОСОБА_5 від 21 серпня 2015 року.

Актом про результати з'ясування причин та обставин виникнення нестачі майна ТОВ «Кіра Пластініна Україна» від 31 серпня 2015 року встановлено, що аналіз первинної та іншої документації, що ведеться в магазині (фіскальні чеки реєстратора розрахункових операцій, дисконтні картки товариства, цінники на товар, записки, тощо), а також зібраних комісією пояснень працівників товариства, яким відомі обставини справи, свідчать про імовірність виникнення нестачі в результаті винних дій наступних працівників товариства, що належать до трудового колективу магазину та безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності: керуючого магазином ОСОБА_11; касира товариства ОСОБА_6; касира товариства ОСОБА_1; продавця непродовольчих товарів ОСОБА_7; продавця непродовольчих товарів ОСОБА_12

Згідно акту про результати з'ясування причин та обставин виникнення нестачі майна ТОВ «Кіра Пластініна Україна» від 31 серпня 2015, підписаного головою комісії ОСОБА_5 та членами комісії ОСОБА_13 та ОСОБА_9, позивач відмовилась надати пояснення про причини та обставини виникнення нестачі.

Також актом встановлено, що з огляду на викладене, слід зробити висновок про вчинення вищезазначеними працівниками товариства, що належать до трудового колективу магазину та безпосередньо обслуговують грошові та матеріальні цінності, винних дій, які дають підстави для втрати довір'я до них з боку роботодавця та рекомендовано директору товариства звільнити цих працівників за п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України.

Того ж дня, 31 серпня 2015 року наказом №354к ОСОБА_1 з 31 серпня 2015 року було звільнено з посади касира ТОВ «Кіра Пластініна Україна» на підставі п.2 ч.1ст.41 КЗпП України у зв'язку із вчиненням винних дій, які дають підстави для втрати довір'я з боку роботодавця.

Відповідно до ч.2 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку: винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9, при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясовувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням), і перевіряти їх відповідність законові.

Відповідно до ч.2 п.28 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9: «Звільнення з підстав втрати довір'я (п. 2 ст. 41 КЗпП ) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями. При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір'я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з їх роботою».

Відповідно до частини 3 ст.41 КЗпП України розірвання договору за п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України провадиться з додержанням вимог ст.43 цього Кодексу, тобто за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Сторони визнають, що у ТОВ «Кіра Пластініна Україна» немає первинної профспілкової організації та позивач не є членом профспілкової організації.

Відповідно до ст. 43-1 КЗпП України у випадку звільнення з підприємства, установи, організації, де немає первинної профспілкової організації, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу проводиться без попередньої згоди виборного профспілкового органу первинної профспілкової організації.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що звільнення позивача здійснено з дотриманням вимог ст.41 КЗпП України.

Посилання позивача на той факт, що при переведенні позивача на посаду касира магазину №4 в ньому не була проведена інвентаризація, у зв'язку з чим відповідачем не доказано причинно-слідчого зв'язку між нестачею та винними діями позивача, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до копії договору про повну матеріальну відповідальність №30-04-2015, яка була досліджена в судовому засіданні, позивач, під час переведення на посаду касира магазину №4, взяв на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності, довірених їй товарно-матеріальних цінностей та грошових коштів відповідача.

У зв'язку з тим, що позивач та її представник в судовому засіданні зазначали що ОСОБА_1 не підписувала договору про повну матеріальну відповідальність, судом було роз'яснено їх право на проведення судової почеркознавчої експертизи даного договору. Однак, таким своїм правом позивач не скористався.

Твердження позивача про те, що вона у повному обсязі не приймала участі у неплановій інвентаризації магазина №4, яка проводилась у вечірнє-нічний період з 20 по 21 серпня 2015 року, оскільки прибула в магазин після того як інвентаризація вже почалась, спростовується наказом директора ТОВ «Кіра Пластініна Україна» №116 від 20 серпня 2015 року, відповідно до якого позивачку було включено до складу комісії для проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей та грошових коштів у магазині «Кіра Пластініна» №4 м.Дніпропетровськ, вул.Глінки, 2 ТРЦ «Мост Сіті». Вищезазначений наказ був підписаний позивачем без зауважень.

Посилання позивача на те, що для звільнення працівника за п.2 ст.41 КЗпП України закон вимагає підтвердження вчинення даним працівником розкрадання та інших корисливих правопорушень лише певними засобами доказування: вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу, суд вважає безпідставними, оскільки таке посилання не ґрунтується на законі.

У Постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року у справі № 6-1093цс15 було викладено правову позицію, відповідно до якої правовий аналіз пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що ця норма матеріального права не передбачає наявність обвинувального вироку суду як обов'язкової умови для звільнення працівника за викладеною у ній підставою; звільнення з підстави втрати довір'я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я.

Крім того, згідно копії витягу з кримінального провадження №0003409 та копії листа №1421/319 від 23 жовтня 2015 року, наданого старшим слідчим СВ Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Кусякіним Р.М. в рамках кримінального провадження №0003409, що проводиться СВ Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області за заявою ОСОБА_5 по факту привласнення працівниками магазину ТОВ «Кіра Пластініна» майна, що належить товариству, ОСОБА_1 20 жовтня 2015 року повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення за ч.3 ст.191 КК України.

Оскільки підстави для визнання незаконним наказу № 354к від 31 серпня 2015 року про звільнення ОСОБА_1 згідно п.2 ч.1 ст.41 КЗпП відсутні, позовні вимоги щодо поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди також не підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України судові витрати при відмові в задоволенні позову покладаються на позивача.

На підставі наведеного, керуючись п.2 ч.1 ст. 41, ч.7ст. 43 КЗпП України, ст.ст.88, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіра Пластініна Україна» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлений до 22 січня 2016 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.В. Волошин