Справа № 305/2077/15-ц
Провадження по справі 2/305/157/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Ємчук В.Е.

з участю: секретаря - Орос С.Ю.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 як представника за дорученням ОСОБА_2 до виконавчого комітету Рахівської міської ради, треті особи без самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд як представник за дорученням ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування. Позов мотивує тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_4, залишилося спадкове майно, у тому числі житловий будинок АДРЕСА_1 Зазначений будинок належав у рівних частинах спадкодавцям ОСОБА_3 та його дружині - ОСОБА_4, в якому вони проживали до дня відкриття спадщини та вважали його своєю приватною власністю, однак первинна реєстрація права власності на зазначений будинок за час їхнього життя проведена не була. Після смерті батька позивача - ОСОБА_3 по 1/4 частці спадкового майна, у тому числі й будинку, який являється предметом позову, прийняли його дружина ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_2 За свого життя ОСОБА_4 склала заповітне розпорядження, за яким все своє майно, яке належатиме їй на день смерті заповіла ОСОБА_2. На сьогодні даний заповіт не скасований і не змінений. Позивач, як особа, яка прийняла спадщину, звернувся до нотаріальної контори про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, однак, через відсутність правовстановлюючих документів на дане спадкове майно, йому було відмовлено у видачі свідоцтва. Зазначає, що будівництво даного будинку здійснювалося спадкодавцями у 1975 році, на земельній ділянці, яка була виділена для будівництва будинку, воно є закінченим та здійсненим відповідно до норм чинного на той час законодавства. Враховуючи, що позивач є належним спадкоємцем майна, що належало ОСОБА_4, тому просить визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 81,35 кв. м., разом з надвірними та господарськими спорудами.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на задоволенні позову.

Представник відповідача - виконавчого комітету Рахівської міської ради в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника та визнання позовних вимог.

Представник Рахівської державної контори в судове засідання не з"явився, завідуюча Рахівською ДНК - Пріц О.І. у заяві, наданій суду, просить справу розглянути без її присутності. Підтримує позовні вимоги.

Представник реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області в судове засідання повторно не з"явився, про час та місце розгляду справи повідолений належним чином, причина неявки суду не відома.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку.

В ході розгляду справи було встановлено, що гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 липня 1969 року. Від цього шлюбу у них народився син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 30.08.22004 року, а ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 06.03.2015 року.

Згідно ст. ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Встановлено, що за життя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належав житловий будинок АДРЕСА_1

Після смерті ОСОБА_3, у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємці першої черги за законом: його дружина ОСОБА_4 та син, він же позивач ОСОБА_2, прийняли спадщину, як особи, які постійно проживали зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, однак своїх прав на спадкове майно не оформляли. Таким чином, 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1, успадкували ОСОБА_2 та ОСОБА_4 по 1/4 частці кожен.

22 жовтня 2014 року ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила таке розподяження: все своє майно, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, що буде належати їй за заноком на день смерті та що згідно із законодавством України може бути успадкованим, у повному обсязі, без будь-яких винятків заповіла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначений заповіт, згідно витягу зі Спадкового реєстру №38701025 від 22.10.2014 року, є чинний.

Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування, згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в його користь, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом, відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд АДРЕСА_1, виданої КП "Бюро технічної інвентаризації", спадковий будинок побудований у 1975 році. Загальна площа приміщень будинку складає 81,35 кв.м, інвентаризаційна вартість - 133194 грн.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставінаказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Будівельний паспорт земельної ділянки є свідченням того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належав двоповерховий індивідуальний житловий будинок по АДРЕСА_1

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Однак, в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1268 частиною 3 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 проживав разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на день смерті спадкодавців в одному дворі однією сім»єю, а отже є таким, що прийняв спадщину.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2 належить до спадкоємців за заповітом, спадщину прийняв, майнового спору з приводу спадкування не встановлено, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилося.

На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 212, 213, 223, 293-294 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за громадядином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 81,35 кв.м., разом з надвірними та господарськими спорудами.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ємчук В.Е.

З оригіналом вірно:

Суддя Рахівського районного суду: В.Е.Ємчук