У х в а л а

іменем україни

24 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Гримич М.К., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Національної телекомпанії України до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з управління житловим господарством Дарницького району м. Києва», про виселення з квартири без надання іншого жилого приміщення, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 та ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року Національна телекомпанія України звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 27 жовтня 1999 року між нею та її колишнім працівником ОСОБА_8, якого було звільнено на підставі наказу від 15 вересня 2005 року, було укладено договір про надання у користування квартири АДРЕСА_1.

Зазначала, що відповідно до п. 2.1 укладеного між сторонами договору, вказана вище квартира надається для проживання співробітника та членів його сім'ї: дружини ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_5

Посилаючись на те, що ОСОБА_8 не перебуває у трудових відносинах з позивачем, у зв'язку з чим договір від 27 жовтня 1999 року припинив свою дію, а тому відповідачі проживають у спірній квартирі без належних правових підстав, позивач, із урахуванням уточнених позовних вимог, просив виселити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 14 липня 2016 року, позов задоволено.

Виселено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 та ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - просить скасуватиоскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи та надав належну оцінку доказам в їх сукупності, правильно виходив із доведеності позову, оскільки дія договору, на підставі якого відповідачі були вселені до спірної квартири, припинена, оскільки п. 7.2.1 договору від 27 жовтня 1999 року передбачено, що його дія припиняється внаслідок звільнення співробітника з телекомпанії.

При цьому, апеляційним судом правильно зазначено, що будь-які договірні правовідносин між позивачем та відповідачами відсутні, а тому є підстави для виселення ОСОБА_5 та ОСОБА_5 зі спірної квартири без надання іншого жилого приміщення.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 та ОСОБА_6 - ОСОБА_7 -відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

М.К. Гримич

І.М. Фаловська