Справа № 404/5145/16-ц
Номер провадження 2/404/2853/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року Суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда Кулінка Л.Д., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, до ОСОБА_2, про визнання права власності та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна автомобіля Дача-Логан, державний номер НОМЕР_1, що зареєстрований за ОСОБА_3, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину цього автомобіля та стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 55000,00 грн. вартості 1/2 частини даного автомобіля, залишивши автомобіль у власності ОСОБА_2.

Стаття 119 Цивільного процесуального кодексу України містить вимоги щодо форми і змісту позовної заяви. Позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину. За приписом частини 5 статті 119 Цивільного процесуального кодексу України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем судовий збір складає 1 відсоток ціни позову, але не менш 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року в пункті 10 розяснено, що подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є обєктом справляння судового збору.

Зважаючи на те, що в позовній заяві заявлено дві позовні вимоги майнового характеру, звертаю увагу позивача, що у відповідності до пункту 10 частини 1 статті 80 Цивільного процесуального кодексу України, у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог. Крім того, в пункті 1 частини 1 статті 80 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна. Тобто ціна позову визначається від ринкової вартості майна на момент звернення до суду, на яке позивач просить визнати ним право власності та повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної установи), що можливо здійснити в досудовому порядку.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 Сімейного кодексу України та статтею 372 Цивільного кодексу. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Аналогічна правова позиція викладені в постанові № 11 від 21.12.2007 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя". Також роз'яснено в підпункті «а» пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Крім того, в пункті 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року розяснено, що у зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

ОСОБА_1 одночасно з поданням до суду позовної заяви подано заяву про забезпечення позову, до яких додано оригінал квитанції № 0.0.599916839.1 від 15.08.2016 року на суму 275,60 грн. та № 0.0.599918312.1 від 15.08.2016 року про сплату судового збору, призначення платежу за подання позовної заяви. При цьому, в позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що перед поданням позовної заяви нею подано заяву про забезпечення позову та сплачено за це відповідний судовий збір у розмірі 275,60 грн. Тобто позивач вважає, що розмір судового збору при подачі позовної заяви зменшується на розмір судового збору сплаченого за подачу заяви про забезпечення позову.

В пункті 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року дійсно розяснено, що відповідно до абзацу третього частини другої статті 6 Закону N 3674-VI розмір судового збору з позовної заяви, поданої після подання заяви про забезпечення позову, зменшується на розмір судового збору, сплаченого за подання заяви про забезпечення позову (частина четверта статті 151 ЦПК). Таке зменшення розміру судового збору здійснюється і в разі одночасного (в один і той же день) подання до суду позовної заяви і заяви про забезпечення позову, у тому числі при об'єднанні їх в один процесуальний документ. Якщо заяву про забезпечення позову подано після подання позовної заяви, то відповідне зменшення суми судового збору не здійснюється.

Водночас, абзац 3 частини 2 статті 6 Закону України «Про судовий збір» виключено згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» № 484-VIII від 22.05.2015 року.

Також, вважаю за необхідне зазначити, що постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за своєю правовою природою носять роз'яснювальний характер та не є джерелом права, а тому суд керується тим, що саме Законом України «Про судовий збір», як спеціальним законом, визначаються правові засади справляння судового збору та звільнення від сплати судового збору.

Крім того, частиною 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, на яку посилається в позовній заяві ОСОБА_1, визначено, що у разі подання позовної заяви після подання заяви про забезпечення доказів або позову розмір судового збору зменшується на розмір судового збору, сплаченого за відповідну заяву про забезпечення доказів або позову.

Проте, ОСОБА_1 позовну заяву та заяву про забезпечення позову подано одночасно, про що свідчить відмітка на вказаних документах, а саме: штам Кіровського районного суду м. Кіровограда вх. № 26185 від 15.08.2016 року. Тобто, в даному випадку питання щодо забезпечення позову може бути вирішено лише після вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Також позовна заява містить недоліки щодо змісту позовних вимог, зокрема, ОСОБА_1 заявлено вимогу про визнання за нею права власності на автомобіль та про стягнення грошової компенсації, які є взаємовиключними позовними вимогами.

Крім того, слід звернути увагу позивача, що заявлена вимога про визнання права власності за відповідачем не відповідає принципу диспозитивності цивільного процесу.

Таким чином, позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статті 119 Цивільного процесуального кодексу України і підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, як то передбачено статтею 121 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись частиною 1 статті 121 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, до ОСОБА_2, про визнання права власності та стягнення коштів, залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Запропонувати позивачеві визначитися з позовними вимогами, з врахуванням роз'яснень, викладених в мотивувальній частині ухвали; визначити ціну позову відповідно до заявлених позовних вимог та доплатити судовий збір в розмірах, встановлених Законом України "Про судовий збір".

Банківські реквізити для зарахування судового збору: Одержувач коштів: УДКС України у м. Кіровограді Кіровоградської області; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38037409; банк отримувача - ГУ ДКСУ України у Кіровоградській області; МФО: 823016; р/р 0003; код класифікації доходів бюджету: 22030001.

Розяснити, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Л. Д. Кулінка