АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/546/16 Головуючий 1 інст. Кузіна Н.П.
Справа № 613/190/15-ц Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: спори про відшкодування шкоди
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

за участю секретаря Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Богодухівський хлібзавод «Апі-плюс» на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 12 листопада 2015 року по справі за позовом приватного акціонерного товариства «Богодухівський хлібзавод «Апі-плюс» до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 12 листопада 2015 року відмовлено у задоволенні позову приватного акціонерного товариства «Богодухівський хлібзавод «Апі-плюс» до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків у сумі 27200 грн. у виді упущеної вигоди.

В апеляційній скарзі приватне акціонерне товариство «Богодухівський хлібзавод «Апі-плюс» (далі ПрАТ «Богодухівський хлібзавод «Апі-плюс») просить скасувати рішення суду, як незаконне, ухвалене за неправильно встановленими обставинами та неправильною оцінкою доказів, і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи скаргу, позивач вказує, що ОСОБА_3 не виконує рішення Богодухівського районного суду від 19.05.2014 року про звільнення земельної ділянки, не прибрав з неї свій павільйон, а відтак наявні всі елементи складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, шкода, причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, вина.

Крім того, апелянт просив прийняти нові докази на підтвердження того, що він мав би можливість отримати прибуток від оренди земельної ділянки, яку протиправно утримує відповідач, а саме: копію наказу «Про проведення конкурсу з набуття на конкурентних засадах права оренди частини земель ної ділянки…» №163 від 12.12.2013р., виданого директором ПрАТ «Богодухівський хлібзавод «Апі-плюс»; копію договору від 30.12.2013 року про наміри укладення договору оренди земельної ділянки, укладеного між ПрАТ «Богодухівський хлібзавод «Апі-плюс» і Богодухівського громадського кооперативу «Підприємець»; копії заяв ФОП ОСОБА_4 від 01.12.2013р. та ФОП ОСОБА_5 від 05.12.2013р. про виділення в оренду земельної ділянки під розміщення торгівельного кіоску.

В суді апеляційної інстанції директор ПрАТ «Богодухівський хлібзавод «Апі-плюс» ОСОБА_6 підтримав свою апеляційну скаргу і просив прийняти нові докази та задовольнити апеляційну скаргу з їх урахуванням та викладених в доповненій апеляційній скарзі доводів. Також апелянт вказує, що ПрАТ «Богодухівський хлібзавод «Апі-плюс» знаходиться у тяжкому фінансовому стані, єдиним джерелом доходу є надходження від надання належної йому земельної ділянки в оренду іншим особам, а протиправне утримання відповідачем спірної земельної ділянки позбавляє ПрАТ «Богодухівський хлібзавод «Апі-плюс» отримувати доходи.

Обгрунтовуючи клопотання про прийняття нових доказів, представник позивача посилається на те, що про необхідність подання суду таких доказів ні суддя, ні відповідач не ставили на вирішення таке питання при розгляді справи, а також на те, що він не передбачав можливість прийняття судом рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник відповідача апеляційну скаргу не визнав і просив її та заявлене клопотання про залучення до справи нових доказів відхилити, вважаючи рішення суду ухваленим у відповідності із законом та вказуючи, що надані апелянтом копії наказу, договору про наміри та заяв ФОП ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не є належними доказами обґрунтованості позовних вимог, що їх прийняття апеляційним судом буде суперечити засадам цивільного судочинства, що викладені представником позивача обставини не відповідають дійсності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, і не оспорюється сторонами, що ПрАТ «Богодухівський хлібзавод «Апі-плюс» є власником земельної ділянки площею 0,5391 га по вул..Шевченко 1 в м.Богодухів Харківської області.

На вказаній земельній ділянці знаходиться торгівельний павільйон, який є приватною власністю громадянина ОСОБА_3, відповідно умов укладеного сторонами договору купівлі-продажу від 10.04.2012 року. Площа земельної ділянки під торгівельним павільйоном становить 23.9 кв.м.

До 1 січня 2014 року відповідач використовував земельну ділянку для розміщення ті обслуговування торгівельного павільйону на підставі договору від 7 лютого 2013 року, сплачував позивачу 1 600 грн. орендної плати щомісячно, згідно умов договору. Заборгованості по сплаті орендної плати за земельну ділянку за вказаний період у громадянина ОСОБА_3 немає.

Дію вказаного договору оренди сторони не продовжували, так як між ними виник спір щодо умов користування земельною ділянкою, прав на приміщення та земельну ділянку, на якій знаходиться павільйон. Справа тривалий час знаходилась у провадженні суду, сторони неодноразово змінювали, уточнювали позовні вимоги, в т.ч. і за зустрічним позовом.

19.05.2014 року Богодухівський районний суд Харківської області ухвалив рішення, яким позовні вимоги ПрАТ «Богодухівський хлібзавод «Апі-плюс» задовільнив, а саме: зобовязав ОСОБА_3 звільнити земельну ділянку, яка розміщена за адресою: Харківська область, Богодухівський район, м.Богодухів, вул.. Шеваченко1. (Інші дані щодо розмірів земельної ділянки, її координат, а також способу виконання в рішенні не зазначено).

Цим же рішенням суд відмовив у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання права власності на приміщення та земельну ділянку, на якій розташовано павільйон. (а.с.12-15, 69-72). Рішення в частині задоволення позову ПрАТ «Богодухівський хлібзавод «Апі-плюс» не виконано.

09.02.2015 року ПрАТ «Богодухівський хлібзавод «Апі-плюс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, і уточнивши вимоги, просив стягнути з ОСОБА_3 27200 грн. у якості упущеної вигоди, якою вважав недоотриману орендну плату за оренду земельної ділянки, на якій знаходиться належний відповідачу павільйон, яку він міг би отримати за період з 01.01.2014 року по 01.06.2015 року, з розрахунку 1600 грн. щомісячно, у тому разі, якби відповідач діяв добросовісно і негайно звільнив земельну ділянку після закінчення дії договору оренди.

ОСОБА_3 позов не визнав, звернувся із зустрічним позовом, стверджуючи, що був ошуканий представником ПрАТ «Богодухівський хлібзавод «Апі-плюс» ОСОБА_7 при оформленні договору оренди.

Справа тривалий час знаходилась в провадженні суду, сторони змінювали доводи і підстави позовних вимог та заперечень.

Ухвалюючи 12.11.2015 року рішення про відмову у задоволенні позову ПрАТ «Богодухівський хлібзавод «Апі-плюс» про стягнення матеріальних збитків, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обставини, на які він посилався як на підставу позовних вимог, що вимоги позивача про стягнення упущеної вигоди базуються на розрахунках можливого прибутку, однак ним не доведена реальність намірів та можливість реального отримання заявленої у позові суми прибутку від передачі в оренду спірної земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду, оскільки воно обґрунтоване і ухвалене у відповідності із законом.

Цивільне судочинство, згідно ст.10 ЦПК України, здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Доведення певних обставин полягає у наданні суду стороною належних та допустимих доказів у визначеному процесуальним законом порядку.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам та їх представникам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Пунктом 2 ч.2 ст.22 ЦК України, на який посилається представник ПрАТ «Богодухівський хлібзавод «Апі-плюс», обґрунтовуючи позов, передбачає право особи на відшкодування збитків лише у разі доведення того, що вона могла б реально одержати певні доходи за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Перебіг розгляду справи судом першої інстанції свідчить, що доводи позивача були зведені до посилань на умови договору оренди від 01.02.2013р. з визначенням розміру щомісячної орендної плати, на невиконання відповідачем рішення суду від 19.05.2014 року про покладення на ОСОБА_3 обовязку звільнити земельну ділянку та посилань на втрату можливості отримання такої ж орендної плати у тому випадку, якби ОСОБА_3 звільнив земельну ділянку і не перешкоджав таким чином укладенню договору оренди.

Разом з тим, доказування, згідно ч.4 ст.60 ЦПК України, не може ґрунтуватися на при припущеннях.

Посилання представника позивача на подання апеляційному суду копій наказу №163 від 12.12.2013р., договору про наміри від 30.12.2013 року, заяв ФОП ОСОБА_4В та ФОП ОСОБА_5 у якості нових доказів на підтвердження позовних вимог та надане ним обґрунтування причин неподання їх суду першої інстанції не свідчать про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки не узгоджуються з вимогами закону.

Згідно ч.2 ст.27 та ст.131 ЦПК України, сторони зобовязані подавати докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вказаних вимог, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Частиною 2 статті 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд досліджує нові докази у тому випадку, якщо їх неподання до суду першої інстанції було обумовлено поважними причинами.

При розгляді справи судом першої інстанції, який відбувався протягом тривалого часу, у декілька судових засідань, представник позивача не посилався на існування вказаних в апеляційній скарзі обставин щодо реальності намірів укладення договору оренди з ФОП ОСОБА_8 та ОСОБА_5, і не звертався з клопотанням про доручення до матеріалів доказів, які малися у його розпорядженні з 2013 року. Зазначені представником ПрАТ «Богодухівський хлібзавод «Апі-плюс» причини, за яких він не посилався на вказані обставини і не подавав цих доказів, не є поважними. Позивач на свій розсуд обрав спосіб захисту, межі позовних вимог, спосіб реалізації процесуальних прав.

Даних про наявність обставин, які перешкоджали представнику позивача доводити у передбаченому законом порядку обставини, якими обґрунтовує вимоги, та надавати докази у відповідності до вимог ст.ст.27, 131 ЦПК України, матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч. ст.307, ст.ст. 308, 313-315, 217, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Богодухівський хлібзавод «Апі-плюс» відхилити.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 12 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий П.В. Кісь

Судді: І.С. Кіпенко

ОСОБА_2