ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2120/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Комаревцевої Л.В.

за участю секретаря - Борисова М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до про захист прав споживачів та стягнення коштів,,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 у грудні 2015 року звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ПАТ «КБ «ПриватБанк» і просила суд постановити рішення, яким стягнути з Банку на її користь грошові кошти у загальній сумі 74786,30 дол. США (сімдесят чотири тисячі сімсот вісімдесят шість доларів США, 30 центів США) за Договором № SAMDN5710 (Вклад «Стандарт, 24 мес.») від 27.12.2012 р., з яких: 60 000,00 дол. США (шістдесят тисяч доларів США, 00 центів США) - сума вкладу за Договором; 14 786,30 дол. США (чотирнадцять тисяч сімсот вісімдесят шість доларів США, 30 центів США) - проценти нараховані на суму вкладу.

Представник Позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник Відповідача позов не визнав і надав до суду заперечення, яким просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали по справі вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

27 грудня 2012 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» в особі відділення банку у місті Сімферополь, був укладений Договір № SAMDN5710 (Вклад «Стандарт, 24 мес.») (надалі за текстом - Договір).

Відповідно до п. 1 Договору, при укладенні даного Договору, Вкладник передає, а Банк отримує грошові кошти у сумі 60 000,00 дол. США (шістдесят тисяч доларів США, 00 центів США) на строк 24 місяці до 27.12.2014 р. включно. Для внесення суми вкладу Банк відкриває Вкладнику поточний рахунок № НОМЕР_1. Процентна ставка за вкладом становить 10 % річних. Мінімальний строк вкладу становить 6 місяців.

На виконання умов Договору, 27 грудня 2012 року Позивачем було внесено на депозит грошові кошти у сумі 60 000,00 дол. США (шістдесят тисяч доларів США, 00 центів США)

Після закінчення першого строку вкладу 27 грудня 2014 року Позивач не заявляв Банку про його відмову від продовження строку, а відтак строк вкладу, в силу припису п. 6 Договору, був автоматично продовженим ще на один строк (24 місяці) - з 28.12.2014 до 27.12.2016 року.

В червні 2015 року Позивачем за адресу ПАТ КБ «Приватбанк» була направлена письмова претензія до Договору вкладу № SAMDN5710, згідно якої ОСОБА_2 звернулась до Відповідача з вимогою про розблокування відповідного рахунку, відкритого за Договором.

В червні 2015 року, Позивач отримала від Відповідача лист № 20.1.0.0.0/7-20150604/3990 від 07.06.2015 р., згідного змісту якого ПАТ КБ «Приватбанк» констатувало, що банк припинив свою діяльність в АР Крим у зв'язку з анексією півострову.

В подальшому, ОСОБА_2 також отримала лист від Відповідача за вих. № 20.1.0.0.0/7-20150612/3142 від 14.06.2015 р., зміст якого є тотожним змісту листа від 07.06.2015 р.

Позивач вважає, що її права на отримання грошових коштів, внесених за договором банківського вкладу на депозитний рахунок порушені і звернулася до суду з цим позовом.

Представник банку, не визнаючи позов, посилалась на такі обставини: відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації цієї території, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок окупації покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію.

При вищенаведених обставинах суд вважає, що позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія Автономної Республіки Крим визначена як тимчасово окупована територія України.

З метою забезпечення стабільності грошової одиниці України, захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банків України, запобігання та уникнення ризиків у діяльності банків, беручи до уваги Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», Декларацію Верховної Ради України від 20 березня 2014 року № 1139-VII «Про боротьбу за звільнення України», Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України», враховуючи неможливість здійснювати Національним банком України банківське регулювання та банківський нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю окремих банків та відокремлених підрозділів банків, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, а також неможливість виконання такими банками та відокремленими підрозділами банків вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинних шляхом, або фінансування тероризму», Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», інших нормативно-правових актів Національного банку України, що свідчить про здійснення ними ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи кредиторів, у тому числі інших банків, Правлінням Національного банку України прийнято постанову від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» (далі Постанова).

Відповідно до п.5 вказаної Постанови банки, у тому числі й ПАТ КБ «ПриватБанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Згідно із ст. 47 цього Закону банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належать: 1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах; 3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку.

Тобто надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю), то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця. Отже, саме банк, а не його структурна одиниця, має відповідати за зобов'язаннями, взятими на себе укладеним договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Таким чином, оскільки стороною укладених договорів банківського вкладу є ПАТ КБ «ПриватБанк», то згідно з чинним законодавством, яке регулює цей вид правовідносин, зобов'язання за дійсними договорами має виконувати саме ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа, а не АНО «Фонд захисту вкладників», яке знаходиться на території Автономної Республіки Крим. Ліквідація структурної одиниці або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків по укладених і дійсних договорах.

Відповідно до п.2.1. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Національного банку України № 516 від 03 грудня 2003 року (далі - Положення № 516), грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

Пунктом 2.9 Положення № 516 передбачено, що укладення договору банківського рахунку та договору банківського вкладу (депозиту) може здійснюватися відокремленим підрозділом банку - юридичної особи за наявності належним чином оформленої уповноваженим особам довіреності на підписання документів.

Відповідно до п.2.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного Банку України №566 від 30 грудня 1998 року, будь-яка система обліку повинна забезпечити хронологічне та систематичне відображення всіх операцій банку в регістрах бухгалтерського обліку на підставі первинних документів;

Таким чином, відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку.

Пунктом 3.3 Глави 3 Положення №516 передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

У разі невиконання (неналежного виконання) банком вимоги фізичної особи про повернення вкладу (депозиту) або його частини (документ на переказ / заява про повернення коштів тощо) /далі - вимога/ банк зобов'язаний: прийняти вимогу шляхом проставлення на ній: дати отримання, підпису уповноваженої особи, відбитка штампа банку та видачі фізичній особі письмового повідомлення про невиконання (неналежне виконання) цієї вимоги із зазначенням причини, дати взяття вимоги на облік, дати видачі повідомлення, прізвища, ім'я та по батькові уповноважених осіб і відбитка печатки банку; взяти вимогу на облік за відповідним позабалансовим рахунком.

Банк зобов'язаний виконати вимогу відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту). Після виконання вимоги банк списує вимогу з відповідного позабалансового рахунку.

Таким чином, в порушення зазначених нормативних актів, вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного Банку України № 566 від 30 грудня 1998 року, Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Національного Банку України №174 від 01 червня 2011 року, а також вимог ч.2 ст.27, ст.ст.57-59, 64 ЦПК України, ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав суду доказів, які б свідчили про те, що між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» не укладався зазначений договір депозитного вкладу, не відкривався рахунок за цим договором, не надходили грошові кошти до банку, як і доказів на підтвердження припинення відповідних зобов'язань у зв'язку з їх виконанням.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи із того, що кошти вносились позивачем, як громадянином України, у відділенні банку на території Автономної Республіки Крим, яка станом на час розгляду справи окупована. Договір вкладу був укладений між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк», як юридичною особою, а тому припинення діяльності відділення банку на окупованій території АР Крим, не є підставою для відмови у поверненні відповідачем вкладу позивача за його вимогою.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 58, 59, 60, 209, 213,214, 215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до про захист прав споживачів та стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 на виконання договору № SAMDN5710 від 27.12.2012 року 74786,30 дол. США (сімдесят чотири тисячі сімсот вісімдесят шість доларів США, 30 центів США), з яких: 60 000,00 дол. США (шістдесят тисяч доларів США, 00 центів США) - сума вкладу за Договором; 14 786,30 дол. США (чотирнадцять тисяч сімсот вісімдесят шість доларів США, 30 центів США) - проценти нараховані на суму вкладу, витрати по сплаті судового збору в сумі 6090.00 (шість тисяч дев'яносто гривень 00 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду міста Києва через Дарницький районний суд м. Києва, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя: Комаревцева Л.В.