Справа № 343/1275/16-ц
Провадження № 22-ц/779/2225/2016
Головуючий у 1 інстанції Керніцький І. І.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів: Ковалюка Я.Ю., Фединяка В.Д.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю: апелянта ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, - за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду від 29 вересня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2016 року ОСОБА_2 звернулась в суд з зазначеним позовом, мотивувавши тим, що за час спільного сімейного проживання з відповідачем в них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. З березня 2016 року сторони проживають окремо, син знаходиться на її утриманні, відповідач участі в вихованні та матеріальному забезпеченні сина не приймає. Тому просила стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Долинського районного суду від 29.09.2016 року позов задоволено частково. Стягнуто аліменти з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 500 грн. щомісячно на дитину, починаючи з 05.07.2016 року і до повноліття дитини. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з зазначеним рішенням, вважаючи його незаконним, прийнятим з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Вказує, що суд при ухваленні рішення не врахував той факт, що позивачка є студенткою, не працює та не отримує доходу. На відміну від відповідача, який навчається на державній основі, вона навчається на контрактній формі. Позивачка разом з сином повністю перебувають на утриманні її матері, оскільки позивачка можливості працювати немає в зв'язку з навчанням та доглядом за дитиною. ОСОБА_4, здобувши рівень бакалавра у вищій освіті, отримав можливість працювати за спеціальністю, крім того у грудні 2016 року він повністю закінчить навчання. В судовому засіданні під час розгляду справи в апеляційному суді представник відповідача ствердила, що відповідач згідний платити аліменти у розмірі 1500 грн. на утримання сина. Крім того, відповідач був працевлаштований з жовтня 2015 року, проте у квітні 2015 року звільнився за власним бажанням. Зазначила, що дитина знаходиться на штучному вигодовуванні, і витрати на харчування та гігієну сягають 3500 грн. в місяць. ОСОБА_4 є фізично здоровим, немає інших утриманців, йому не протипоказана жодна робота, а факт навчання не позбавляє його можливості працевлаштуватись на неповний робочий день. Тому просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та її представника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Рішення суду першої інстанції даним вимогам законодавства відповідає не повністю.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони з 23.05.2015 року перебувають у шлюбі, під час якого у них ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився син ОСОБА_5, який зараз проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні.

Відповідно до довідки №1081 від 23.6.2016 року ОСОБА_2 є студенткою 5 курсу медичного факультету Івано-Франківського національного медичного університету денної контрактної форми навчання.

Як вбачається з копії довідки від 26.09.2016 року ОСОБА_4 дійсно навчається в НУ «Львівська політехніка» на факультеті ІІМТ денної безоплатної форми навчання, та за період з 01.03.2016 року по 31.08.2016 року прибуток у нього відсутній.

Суд першої інстанції обґрунтовано керувався положеннями ст. 180 СК України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття,

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд належним чином врахував положення ч. 1 ст. 184 СК України щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, як у разі наявності мінливого доходу платника, проте спроможність відповідача сплачувати 1500 грн. щомісячно не підтверджена жодними доказами.

Даних про отримання будь-яких видів доходів матеріали справи не містять, а позивачка до суду з клопотанням в порядку ст.137 ЦПК України про витребування таких доказів не зверталась.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення в даній справі не було в повній мірі враховано обставини, зазначені в ст.182 СК України, зокрема: матеріальне становище матері дитини і платника аліментів, який є працездатною здоровою особою молодого віку здатною працювати та утримувати дохід, відсутність у нього на утриманні інших утриманців.

Колегія суддів зауважує, що розмір присуджених позивачці аліментів 500 грн., було визначено судом першої інстанції без врахуванням прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, передбаченого ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік», який зокрема для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1355 гривень.

Батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням, набору непродовольчих товарів та послуг, необхідних для збереження здоров'я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму.

Таким чином, з врахуванням того, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, та враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дітей, постійне зростання цін на продукти харчування та непродовольчі товари, матеріальне становище сторін, колегія суддів приходить до висновку, що розмір аліментів підлягає зміні з 500 грн. на 900 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що представник ОСОБА_4 висловилась про те, що її довіритель погодився сплачувати аліменти на сина в розмірі 1500 грн. під час розгляду справи №343/1276/16-ц, суд до уваги не бере, оскільки визнання позовних вимог повинно бути безумовним та завяленим під час розгляду конкретної справи.

Питання судових витрат судом першої інстанції вирішено правильно відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, а тому в решті рішення слід залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Долинського районного суду від 29 вересня 2016 року в частині розміру стягуваних з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 змінити, збільшивши суму стягуваних аліментів з 500 грн. до 900 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді Я.Д. Горблянський

Я.Ю. Ковалюк

В.Д. Фединяк