Справа № 573/1659/15-ц
Номер провадження 6/573/27/16
У Х В А Л А

іменем України

04 листопада 2016 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О.І.

з участю секретаря Кислої Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі подання старшого державного виконавця Білопільського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

04 листопада 2016 року до Білопільського районного суду Сумської області надійшло подання старшого державного виконавця Білопільського районного відділу ДВС ОСОБА_1, погоджене з начальником Білопільського РВДВС ГТУЮ, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, яке мотивується тим, що у Білопільському районному відділі ДВС знаходиться виконавче провадження з примусового виконання судового наказу від 31 липня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Укртелеком" заборгованості в сумі 1336,96 грн. Посилаючись на те, що ОСОБА_2 на виклик до ДВС не зявляється, борг не сплачує, майно на яке можно накласти стягнення відсутнє, а також наявні відомості про те, що ОСОБА_2 періодично виїздить на заробітки до РФ, старший державний виконавець звернулась з даним поданням до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України подання державного виконавця розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

У судове засідання старший державний виконавець Білопільського районного відділу ДВС ОСОБА_1 не зявилась, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, своє подання підтримала у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у Білопільському районному відділі ДВС знаходиться виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №573/1659/15-ц від 31 липня 2015 року, виданого Білопільським орайонним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Укртелеком" заборгованості в сумі 1336,96 грн. (а.с. 4).

Підставою для тимчасового обмеження ОСОБА_2 у виїзді за кордон у поданні старшого державного виконавця зазначено те, що заборгованість по судовому наказу не сплачена, майно, на яке можно накласти стягнення, відсутнє.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо: він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Під "ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням", про яке йде мова у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання.

В той же час, з урахуванням положень ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 313 Цивільного кодексу України, слід зазначити, що особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Таким чином, відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання у поданні про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України подання державного виконавця розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Слід зазначити, що діючим законодавством передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Саме по собі невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, наданого державним виконавцем, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 намагається виїхати за межі України з метою ухилення від виконання зобовязань представник відділу ДВС не надав.

Із запитом до Головного центру обробки спеціальної інформації стосовно виїзду за межі України ОСОБА_2 Білопільський районний відділ ДВС не звертався.

Крім того, суд звертає увагу на те, що довідка Білопільського ВП (м. Білопілля) та рапорт дільничного Білопільського ВП про те, що ОСОБА_2, який мешкає в м. Ворожба по вул. Комсомольській, 24, за місцем прожживання відсутній, оскільки перебуває на заробітках в РФ, датовані груднем місяцем 2015 року.

Акт державного виконавця про те, що ОСОБА_2 відсутній за місцем проживання, складений 28 червня 2016 року. Вказаний акт не містить інформації о котрій годині проводилась перевірка, хто був присутній під час перевірки (а.с. 9).

Відомості про те, чи звертався державний виконавець із запитом до відповідних органів, щодо встановлення зареєстрованого місяця проживання боржника, в матеріалах справи відсутні. Так само відсутні відомості про те, що ОСОБА_2 взагалі викликався до відділу ДВС протягом останніх 6 місяців.

За таких обставин, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що відсутні підстави вважати боржника ОСОБА_2 таким, що ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, а тому підстав для тимчасового обмеження його у виїзді за межі України немає.

У звязку з цим суд приходить до висновку, що у задоволенні подання необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 210, 377-1 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Білопільського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя