Справа № 361/161/16-ц Головуючий у І інстанції Шинкар А. О.
Провадження № 22-ц/780/5016/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 13 25.10.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

25 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Верланова С.М., Гуль В.В.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2016 року за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про захист авторських майнових прав шляхом стягнення компенсації,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 звернулися до суду із зазначеним позовом у відповідності до норм ст.ст. 426, 432 ЦК України та просили захистити порушенні відповідачем авторські права позивачів на самостійні твори - персонажі «Грай», «Око», «Тур», шляхом стягнення з відповідача на користь позивачів сум компенсації в розмірі по 13780,00 грн. кожному за кожен окремий персонаж та суму сплаченого судового збору.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що 29 грудня 2015 року в інтернет - магазині «Foxmart» за інтернет адресою: https://foxmart.ua», господарську діяльність в якому здійснює ФОП ОСОБА_4, зафіксовано факт піратства шляхом реалізації товарів рушників махрових під назвою «Козаки» з малюнками. Вказаний товар представляє собою рушник з малюнком, у структурі якого, без дозволу позивачів, відтворено три самостійні об'єкти авторського права - персонажі «Грай», «Око», «Тур» з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Как казаки …».

На думку представника позивачів, товар, що реалізується відповідачем, має статус контрафактного, так як має в своїй структурі належні виключно позивачам об'єкти авторського права, які не надавали відповідачу дозволу на використання творів, а тому розповсюдження (реалізація, продаж) відповідачем контрафактної продукції є порушенням прав позивачів, відповідно до положень ст. 50 ЗУ «Про авторське право і суміжні права».

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник позивачів подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне зясування та неправильність встановлення судом обставин, порушення застосування судом норм законодавства, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника позивача, відповідача та його представника, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування суду першої інстанції і ухваленням нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що 09.01.2014 р. Держана служба інтелектуальної власності зареєструвала за позивачем ОСОБА_2 авторське право на графічне зображення козаків з мультиплікаційного серіалу «Як козаки…» та 20.04.210 р. позивачці ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом перейшли авторські права ОСОБА_6 на твір - опис і зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії «Як козаки…» - трьох запорізьких козаків «Грая», «Тура» та «Ока».

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.12.2014 р. визнано, що позивачі є співавторами твору.

29.12.2015 р. відповідач придбав у постачальника ФОП ОСОБА_7 за договором поставки № 011215-1 від 20.10.2015 р. рушник Речицкий текстиль 67х150 «Козаки» у кількості 1 шт. за ціною 129,05 грн., який був реалізований ФОП ОСОБА_8 29.12.2015 р. за ціною 181,00 грн.

У пункті 11.3 вказаного договору поставки зазначено, що підписанням цього договору сторони підтверджують, що всі обєкти прав інтелектуальної власності (авторського та суміжних прав, в тому числі знаки для товарів та послуг, фірмові найменування, виконання тощо), які містяться в/на поставленому товарі постачальником товарі, постачальник використовує на законних підставах, у встановленому законодавством порядку набув право використовувати такі обєкти прав інтелектуальної власності будь-яким способом та в будь-якому обсязі, набув право дозволяти та забороняти використання таких обєктів прав інтелектуальної власності будь-яким способом. Постачальник самостійно та в повному обсязі несе відповідальність за порушення прав інтелектуальної власності будь-яких осіб на обєкти прав інтелектуальної власності, які містяться в/на поставленому постачальником товарі та гарантує, що жодні треті особи не матимуть до покупця будь-яких претензій матеріального та нематеріального характеру з приводу використання покупцем будь-яких обєктів прав інтелектуальної власності при подальшій реалізації поставленого постачальником товару.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що позивачами не доведено факт порушення відповідачем їх авторських прав та не встановлено факт протиправної поведінки відповідача.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції не законним та не обґрунтованим виходячи з наступних обставин.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно ст. 418 ЦК України, право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних обєктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним.

Згідно ст. ст. 435, 437 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» первинним суб'єктом авторського права є автор твору. Авторське право виникає з моменту створення твору. Автору твору належать особисті немайнові права, а також майнові права, визначені ст. 440 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», зокрема виключне право дозволяти використання твору та виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Згідно з роз'ясненнями п. 12 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_5 України № 5 від 04.06.2010 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому порушником авторських і (або) суміжних прав можуть бути будь-які учасники цивільних відносин, що визначені в статті 2 ЦК, які своїми діями (бездіяльністю) порушують особисті немайнові і (або) майнові права суб'єктів авторських прав і (або) суміжних прав.

Аналізуючи викладене, слід виходити з того, що майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи (наприклад, вчинення дій, передбачених статтями 50 та 52 Закону № 3792-XII); шкоди, завданої суб'єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди.

Позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача. При цьому суду слід виходити із наявності матеріально-правової презумпції авторства (частина перша статті 435 ЦК, стаття 11 Закону N 3792-XII). Зокрема, первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Це положення застосовується також у разі опублікування твору під псевдонімом, який ідентифікує автора.

Відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний довести виконання вимог Закону N 3792-XII при використанні ним об'єкту авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (статті 614 та 1166 ЦК).

За змістом ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків показань свідків, письмових доказів речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали документи, що підтверджують факт наявності у них авторських прав на опис та зображення головних персонажів з мультиплікаційного серіалу «Як козаки …» - трьох запорізьких козаків «Грая», «Тура» та «Ока», зокрема свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір №52 994 - Графічне зображення козаків з мультиплікаційного серіалу «Як козаки…», автором яком яких є ОСОБА_2; свідоцтво про реєстрацію авторського права від 02.07.2002 р. на твір № 5833 - Опис і зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії «Як козаки…» - трьох запорізьких козаків: Грая, Тура та Ока, автором яких є ОСОБА_6; свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем авторського права на твір за свідоцтвами № 5833 від 02.07.2002 р. та свідоцтва № 22911 від 29.11.2007 р. належного померлому ОСОБА_6 є його донька ОСОБА_3; рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11.12.2014 р., яким ОСОБА_2 визнано співавтором твору Опис і зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії «Як козаки…» - трьох запорізьких козаків: Грая, Тура і Ока, та яким за ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в рівних частках визнано право власності на майнові права на зазначений твір (а.с.10-15).

Також вбачається, що 20.10.2015 р. між ФОП ОСОБА_7 та СПД ФОП ОСОБА_9 укладено договір поставки № 011215-1 текстильної продукції (а.с.50-53).

Згідно накладної № 18 від 29.12.2015 р. на підставі договору поставки № 011215-1 відповідач отримав рушник Речицький текстиль 67х150 «Козаки» у кількості 1 шт за ціною 129,05 грн (а.с.54).

Пунктом 11.3 вказаного Договору, відповідач був запевнений в оригінальності текстилю, не маючи відомостей про контрафактність цієї продукції та відповідальність за порушення прав інтелектуальної власності авторських та суміжних прав у повному обсязі несе постачальник самостійно.

Позивачі, як на підставу своїх вимог посилаються, що відповідач реалізує контрафактний товар, який має зображення нанесене з порушенням авторських прав позивачів.

При подачі апеляційної скарги, позивачами надано висновок від спеціаліста голови спілки художників України ОСОБА_10 про те, що на рушнику «Козаки», реалізованого ФОП ОСОБА_4, відтворено перероблені твори графічні зображення персонажів «Грай», «Око», «Тур» з мультиплікаційного серіалу «Як козаки…», авторські права яких належать позивачам (а.с.83).

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз вищевказаної норми права дає зрозуміти, що доведення позову є процесуальним обовязком позивача.

Колегія суддів вважає, що надані позивачами докази є достатніми для прийняття висновку про те, що зображення на придбаному відповідачем рушнику є відтворенням графічних зображень персонажів аудіовізуальних (мультиплікаційних) творів із серії «Як козаки…» - козаків: «Грая», «Тура» та «Ока», оскільки графічні зображення головних персонажів мультиплікаційного серіалу «Як козаки…» відомі давно, як в межах України, так і за кордоном, автори цих творів нагороджені, як національними преміями, так і зарубіжними нагородами, тому факт відтворення зображень зазначених персонажів на рушнику є очевидним.

Доказів, які б спростовували такі доводи позивачів представник ФОП ОСОБА_4 не надав.

Факт реалізації рушника з відтвореними на ньому зображеннями персонажів аудіовізуального (мультиплікаційного) твору із серії «Як козаки …» - «Грая», «Тура» та «Ока» підтверджується накладною № 18 від 29.12.2015 р. на підставі договору поставки текстильної продукції № 011215-1 від 20.10.2015 р., кладеного між ФОП Гордієнко Н.О. та СПД ФОП Івакін В.О.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду про недоведеність позивачами порушення їхніх майнових авторських прав є помилковим.

За змістом п. «г» ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

Відповідно до розяснень, викладених у абз. 2 п. 44 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_5 України №5 від 04.06.2010 р. «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» особа, яка розповсюджує обєкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу субєкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами.

Графічне зображення головних персонажів «Грай», «Око» та «Тур» є цілою частиною аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Як козаки…», а не кожен з них є його окремою самостійною частиною, тому при визначенні розміру грошової компенсації за порушення майнових авторських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3, колегія суддів вважає, що їх позовні вимоги підлягають задоволенню частково, у розмірі 13 780,00 грн кожному, (виходячи з положень п. «г» ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» - 10 мінімальних заробітних плат).

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі по 941,94 грн. кожному із позивачів.

Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводами представника апелянтів доведено і належними доказами підтверджено факт порушення відповідачем авторського права, а також, що в результаті дій відповідача і з його вини позивачам завдано майнової шкоди, оскільки зображення козаків на рушнику очевидно являються графічними зображеннями головних персонажів мультиплікаційного серіалу «Як козаки…» - «Грая», «Тура» та «Ока».

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивачами у справі виконано вимоги чинного цивільно-процесуального законодавства щодо надання суду належних доказів на підтвердження обставин, на які вони посилалися, як на підставу своїх вимог, а саме надано суду докази порушення їх майнових авторських прав з боку відповідача, в той час як відповідачем, у відповідності до вимог норм ч. 2 ст. 1166 ЦК України, не надано суду доказів правомірності продажу ним рушника і відсутності з його боку порушення авторських прав позивачів.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що суд не правомірно визначився зі складом обставин та дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Апелянтами надано до суду достатніх та допустимих доказів щодо неправомірності висновку суду першої інстанції, тому колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції не законним, не обґрунтованим та таким, що ухвалено без дотриманням норм матеріального та процесуального права, що тягне за собою його скасування із ухваленням нового по суті заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 418, 426, 432, 435, 437, 440, 1166 ЦК України, ст.ст. 11, 15, 50, 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», ст.ст. 57, 60, 88, 209, 212-215, 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за порушення авторських прав у розмірі 13 780,00 грн.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за порушення авторських прав у розмірі 13 780,00 грн.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в сумі по 941,94 грн кожному.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.А.Яворський

судді: С.М.Верланов

ОСОБА_11