Провадження номер 2/741/534/16
Єдиний унікальний номер 741/1301/16
РІШЕННЯ

іменем України

07 листопада 2016 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на майно,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менше п'яти років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на майно. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 02.11.1992 року її двоюрідна тітка ОСОБА_4 подарувала їй житловий будинок по вул. Декабристів, 40 у с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області. У жовтні 2001 року позивач припинила шлюбні стосунки зі своїм чоловіком ОСОБА_5 та стала проживати в будинку по вул. Декабристів, 40, с. Володькова Дівиця разом із ОСОБА_4. З того часу ОСОБА_4 та позивач вели спільне господарство, разом обробляли земельну ділянку, доглядали за будинком, мали спільний побут. З грудня 2008 року ОСОБА_4 почала тяжко хворіти, позивач здійснювала необхідний догляд за нею. 26 червня 2009 року ОСОБА_4 померла. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із земельних ділянок площею 0,80 га та 2,54 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Володьководівицької сільської ради. Позивач звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_4, але отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що факт постійного проживання однією сім'єю разом зі спадкодавцем на момент її смерті не підтверджується необхідними реєстраційними документами. Крім того правовстановлюючі документи на земельні ділянки втрачені. Саме тому ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менше п'яти років до часу відкриття спадщини та визнання за нею права власності на земельні ділянки, які належали померлій ОСОБА_4 у порядку спадкування за законом.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у змісті позовної заяви, та просила суд їх задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 змінив позовні вимоги та просив встановити факт постійного проживання позивача з померлою ОСОБА_4 на момент смерті останньої та визнати за ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом, про існування якого стало відомо під час судового розгляду справи.

Представник відповідача, Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області, у судове засідання не зявився. Сільський голова направив до суду заяву, у якій не заперечував проти задоволення позову та просив справу розглянути без участі представника відповідача.

У судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_6 дала показання, що вона є сусідом померлої ОСОБА_4 та позивача. Свідку достовірно відомо, що з жовтня 2001 року позивач постійно проживала разом з ОСОБА_4 у її будинку по вул. Декабристів, 40. Жінки вели спільне господарство, разом обробляли земельну ділянку, доглядали за будинком. Коли ОСОБА_4 померла, ОСОБА_2 здійснила поховання та всі релігійні обряди.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 дав показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_6

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 була власником земельних ділянок площею 0,80 га та 2,54 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Володьководівицької сільської ради Носівського району, що підтверджується копією повідомлення відділу Держгеокадастру у Носівському районі Чернігівської області № 29-28-99.4-1635/2-16 від 30.08.2016 (а. с. 8).

У судовому засіданні встановлено, що 02 листопада 1992 року ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_2 жилий будинок по вул. Декабристів, 40, у с. Червоні Партизани (нині с. Володькова Дівиця) Носівського району Чернігівської області, що підтверджується копією договору дарування (а. с. 6).

26 червня 2009 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 7).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У судовому засіданні встановлено, що 14 березня 1992 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, заповідала ОСОБА_2, що підтверджується копією заповіту (а. с. 27).

Отже, спадкування після смерті ОСОБА_4 здійснюється за заповітом.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 20).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4С, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, допитаних у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Установлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для ОСОБА_2 юридичне значення, адже дозволить їй реалізувати свої спадкові права.

У судовому засіданні встановлено, що позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні необхідні документи, які б підтвердили факт її постійного проживання разом з ОСОБА_4 на момент смерті останньої та відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1698/02-31 від 19 вересня 2016 року (а. с. 10).

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі субєкти права власності є рівними перед законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У судовому засіданні встановлено, що державні акти на право власності на земельні ділянки серія ЧН №041819 та серія ЧН №038545, що належали померлій ОСОБА_4 загублені, що підтверджується копією повідомлення в пресі (а. с. 11).

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший розмір не визначений заповітом.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 197, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Установити факт постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом зі спадкодавцем ОСОБА_4, яка померла 26 червня 2009 року, починаючи з жовтня 2001 року по 26 червня 2009 року, тобто по день смерті ОСОБА_4, у будинку №40 по вул. Декабристів у с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 26 червня 2009 року, право власності на земельну ділянку площею 0,80 га, кадастровий №:02:001:0122, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області, вартістю 2137,94 грн., яка належала померлій ОСОБА_4 на підставі державного акта серія ЧН №041819, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1970.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 26 червня 2009 року, право власності на земельну ділянку площею 2,54 га, кадастровий №:02:001:2551, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області, вартістю 72824,51 грн., яка належала померлій ОСОБА_4 на підставі державного акта серія ЧН №038545, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1971.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий