Справа № 523/705/16-ц
Провадження №2/523/807/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2016 р. Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді - Бузовського В.В.,

при секретарі - Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу батька, -

встановив:

ОСОБА_1, звернулась до суду із зазначеними позовними вимогами, та просить надати дозвіл на виїзд малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у її супроводі або у супроводі її законного представника без згоди та супроводу батька з 20.01.2016р., по 28.12.2018р., за межі України у будь яку країну Європейського Союзу, у тому числі: ОСОБА_4, Бельгію, Великобританію, Грецію, Данію, Естонію, Ірландію, Іспанію, Італію, Латвію, Литву, Люксембург, Мальту, Німеччину, Польщу, Португалію, Словаччину, Словенію, Угорщину, Фінляндію, Францію, Чехію, Швецію, також Російську Федерацію, Білорусь, Молдову, Туреччину, а також дати їй дозвіл на оформлення проїзних документів на неповнолітнього сина.

В обґрунтування вимог посилається на те, що малолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживає з нею. Шлюб між нею та батьком малолітнього сина ОСОБА_2, було розірвано 24.04.2014року. Після розірвання шлюбу вона зареєструвала шлюб з громадянином ОСОБА_4 ОСОБА_5 Альфредом. З метою належного виховання свого сина, вважає, що син повинен проживати разом із нею в ОСОБА_4, де постійно проживає її чоловік. Вона отримала візу на тимчасове проживання в ОСОБА_4, має роботу. Крім того, зазначила, що син має хворобу, яка не може бути вилікувана в Україні, проте в ОСОБА_4 така хвороба лікується. Також зазначає, що оскільки відповідач не надає дозволу на виїзд дитини добровільно, а постійні звернення до суду щодо надання дозволу на кожний окремий виїзд повязані із розглядом справ в суді, що може призвести до зриву запланованого заздалегідь виїзду, а отже вона не має можливості отримати згоду на виїзд дитини за межі України саме в потрібний час. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні представник позивачки предявлені позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, вимоги позову не визнав та в письмових запереченнях пояснив, що позивачка вводить суд в оману, оскільки достовірно знає, що з 11.09.2015 року він перебуває у службовому відрядженні в США. Саме скориставшись його відсутністю, позивачка через суд, намагається вивезти його малолітнього сина на постійне місце проживання до ОСОБА_4, громадянином якої є її новий чоловік, що підтверджується тривалістю виїзду дитини на якому наполягає позивачка, що призведе до отримання громадянства ОСОБА_4, як позивачкою так і автоматично дитиною за скороченою процедурою, що призведе до неможливості бачити свого сина назавжди.

Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 92, 93), причини неявки не повідомляли. Від Суворовської районної адміністрації Одеської міськради надійшов висновок про надання дозволу ОСОБА_1, на виїзд дитини, без згоди та супроводу батька з 01.12.2016р., по 01.12.2017р., тільки до ОСОБА_4 для лікування (а.с. 72-73). Листом від 29.08.2016р., Суворовська районна адміністрація Одеської міськради повідомила про можливість перенесення строку виїзду до ОСОБА_4, з урахуванням тривалості розгляду справи, але не більше ніж на один рік (а.с. 86).

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що ОСОБА_3 народився 23.12.2011р., його батьками є: батько ОСОБА_2, мати ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.04.2014р., шлюб між ОСОБА_2, та ОСОБА_6, розірвано. ОСОБА_6, 29.09.2015р., зареєструвала шлюб з громадянином ОСОБА_4 ОСОБА_5 Альфредом, та змінила прізвище на ОСОБА_5. Чоловік позивачки ОСОБА_5, постійно проживає в ОСОБА_4, а позивачка ОСОБА_1, отримала візу на проживання в ОСОБА_4. Також встановлено, що метою виїзду позивачки ОСОБА_1, із малолітнім сином є бажання постійно проживати в ОСОБА_4 з новим чоловіком, а також здійснити лікування малолітнього ОСОБА_3, який згідно до медичного висновку ДУ «ОСОБА_7 очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук» (далі «ОСОБА_7 ім. В.П. Філатова») ОСОБА_3, 2011р.н., має діагноз: OU «Гіперметропія слабого ступеню. Катаральний конюнктивіт» та здійснені відповідні рекомендації для лікування (а.с. 74). Згідно медичного висновку старшого лікаря, лікаря-спеціаліста з офтальмології та оптометрії доктора ОСОБА_8 (ОСОБА_4) встановлено аналогічний діагноз, а також зазначено, що адекватне обстеження та лікування в Україні неможливе (а.с. 76).

Правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються Сімейним кодексом України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57.

Виходячи зі змісту ст. ст.1, 3 ,4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянин України має право виїхати з України. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

За правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 в редакції Постанови КМУ від 25.08.2010 року № 724 (п.п. 3-5), виїзд з України громадян, які не досягли 16 річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду досягли 18-річного віку. Виїзд громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного із батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків з нотаріально посвідченою згодою здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого із батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування в цій державі, якщо другий із батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого із батьків у разі пред`явлення зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого із батьків. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Тобто, при постановленні рішення щодо надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу батька та посиланні на Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» суду слід зазначати дозвіл на конкретний виїзд (одноразовий), з визначенням його початку й закінчення. Відтак, вимоги ОСОБА_1, про надання судом тривалого дозволу на виїзд за кордон із можливістю перебування малолітньої дитини без згоди та супроводу батька в ОСОБА_4, Бельгії, Великобританії, Греції, Данії, Естонії, Ірландії, Іспанії, Італії, Латвії, Литві, Люксембурзі, Мальті, Німеччині, Польщі, Португалії, Словаччині, Словенії, Угорщині, Фінляндії, Франції, Чехії, Швеції, також в Російській Федерації, Білорусі, Молдові, Туреччині, без зазначення конкретних строку, держави, місця перебування в зазначеній державі, мети виїзду із належним підтвердженням (оздоровлення, змагання, лікування, екскурсії, тощо) не передбачені законодавством України.

В силу ч. 2 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд не приймає до уваги дозвіл Суворовської районної адміністрації Одеської міськради про надання дозволу органу опіки та піклування на виїзд малолітньої дитини із матірю без згоди та супроводу батька № 01-05-8/891вх від 18.08.2016р., з підстав наведених вище, а саме: надання дозволу взагалі не обгрунтоване. Крім того, органом опіки і піклування не прийнято до уваги та не перевірено те, що висновок одного з провідних офтальмологічних медичних закладів в Україні, а саме ДУ «ОСОБА_7 очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук» не прийшов до висновку про неможливість лікування малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в медичних закладах України та не зазначив, що лікування хвороби: OU «Гіперметропія слабого ступеню. Катаральний конюнктивіт» в медичних закладах України неможливе (а.с. 74), більш того, «ОСОБА_7 Філатова», не тільки встановлено діагноз але й рекомендовано лікування.

Бажання позивачки ОСОБА_1, проживати з чоловіком ОСОБА_5, і малолітнім сином ОСОБА_3, 2011р.н., в Австрії суд до уваги не приймає, оскільки таке бажання правового значення, для розгляду справи по суті, не має та не є підставою, згідно чинного законодавства, для надання дозволу на виїзд дитини з матірю за межі України без згоди та супроводу батька, більш того, таке бажання є підставою вважати про бажання матері взагалі не повертати малолітню дитину, яка є громадянином України, на територію України.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення предявлених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10,11, 58, 60, 61, 64, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу батька відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області, через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя