У х в а л а

іменем україни

28 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ОстапчукаД. О., Гончара В. П., Касьяна О.П.,

провівши попередній розгляд справи за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 19 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору від 07 листопада 2005 року № CSIOSE00001155, звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з відповідача 300 181 грн 90 коп. заборгованості за вказаним договором, яка складається із: 11 377 грн 84 коп. заборгованості за кредитом; 87 421 грн 42 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом; 5 352 грн 07 коп. заборгованості з комісії за користування кредитом; 196 030 грн 57 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, та стягнути судові витрати.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 19 листопада 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалені у справі рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду просить скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно відхилити з огляду на наступне.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Судами встановлено, що 07 листопада 2005 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № CSIOSE00001155, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 15 тис. грн, строк якого відповідно до п. 1.1. договору закінчується 07 листопада 2008 року.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов᾽язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку чергового платежу.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору для погашення заборгованості за цим договором, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією за користування кредитом, позичальник повинен щомісяця у період сплати, за який приймається період з «21» по «25» надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі згідно з графіком погашення заборгованості.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань, що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на підставі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Згідно з доданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором від 15 травня 2015 року вбачається, що жодних платежів в рахунок погашення заборгованості з 26 грудня 2006 року від позичальника не надходило.

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суди виходили із того, що оскільки строк дії договору закінчився 07 листопада 2008 року, а з 26 грудня 2006 року позичальник не здійснював будь-яких платежів, то позивач, звернувшись до суду з позовом у липні 2015 року, пропустив строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України.

Такі висновки судів ґрунтуються на законі та відповідають фактичним обставин справи.

Доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами наслідків спливу строку позовної давності, оскільки у справі відсутня заява відповідача про застосування позовної давності - безпідставні, оскільки із матеріалів справи вбачається, що 13 серпня 2015 року у канцелярії Чорнобаївського районного суду Черкаської області була зареєстрована заява ОСОБА_4, в якій вона просила відмовити позивачу у задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності (а. с. 24).

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

В. П. Гончар

О. П. Касьян