Справа № 638/2911/15-ц
Провадження № 2/638/696/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого Грищенко І. О.

за участю секретарів Виставної А. М., Самогньозд О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Куреного Олександра Вікторовича, до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про визнання кредитного договору недійсним,

встановив:

Позивач- публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Куреного Олександра Вікторовича, від імені якого діє Кравець Дмитро Вікторович на підставі довіреності № 23/03 від 26.02.2015 р., звернулося 04.03.2015 р. до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на свою користь заборгованість за додатковою угодою № 1 від 16.05.2013 р. про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів до договору № 5451 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки миттєвого випуску Visa Instant Issue від 16.05.2013 р. в сумі 21706,19 грн . Стягнути з відповідача в дохід бюджету судовий збір в сумі 243,60 грн.

В обґрунтування заявленого позову публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (далі ПАТ «Брокбізнесбанк») зазначає, що 16 травня 2013 р. між ПАТ «Брокбізнесбанк», в особі Харківського регіонального відділення, та фізичною особою ОСОБА_2 було укладено договір № 5451 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки миттєвого випуску Visa Instant Issue. У відповідності до додаткової угоди № 1 від 16.05.2013 р. про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів до договору № 5451 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки миттєвого випуску Visa Instant Issue від 15.05.2013 р. ОСОБА_2 було надано грошові кошти в сумі 14000,00 грн. шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на строк з 16.05.2013 р. по 15.05.2015 р. із сплатою 32,0 % річних за користування кредитними коштами на споживчі цілі. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, систематично не сплачує відсотки за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту, в результаті чого у відповідача виникла заборгованість перед банком, яка станом на 06.02.2015 р. становить 21706,19 грн.

В судовому засіданні 15.06.2015 р. відповідачем ОСОБА_2 була подана зустрічна позовна заява, в якій він просить суд прийняти зустрічний позов до розгляду. Визнати кредитний договір не дійсним. Відмовити в позовних вимогах згідно позовної заяви ПАТ «Брокбізнесбанк» в повному обсязі. Зобов'язати ОСОБА_2 повернути суму 9966,74грн. ПАТ «Брокбізнесбанк» у строк 12 місяців рівними частинами по 830,56 грн. на місяць. Стягнути з відповідача на користь бюджету судовий збір у сумі 266,78 грн.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 зазначає, що банк повинен був відмовити ОСОБА_2 у видачі кредиту або запропонувати значно меншу суму для того, щоб збільшити показник ризику, але банк кредит надав розуміючи, що кредитний договір без значного підвищення доходу на протязі року у заявника, є практично «безповоротний». Згідно Постанови правління НБУ № 168 від 10 травня 2007 р «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» банк зобов'язаний інформувати про це ОСОБА_2 Також при оформленні кредитної угоди банк не роз'яснив або приховав від ОСОБА_2, що ця угода є ризикованою, що банк повинен формувати 100 % резерви і що у разі не підвищення доходу на протязі року ОСОБА_2 не буде спроможним розраховуватися по кредитному договору, а згідно ст. 230 п. 1 ЦК «Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.». Згідно закону «Про захист прав споживачів» Ст. 18 п. 2 «Визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача». Згідно ст. 216 п. 1 ч. 2 «У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину,....». Тобто банк повинен повернути ОСОБА_2 суму сплачених відсотків у розмірі 3131,91 грн., а він повинен повернуті банку суму заборгованості за кредитом у розмірі 13098,65 грн. Керуючись ст. 601 ЦК та враховуючи що вимоги однорідні, зараховуємо суму виплачених відсотків як сплату частини кредиту та зменшуємо суму повернення до 13098,65 - 3131,91 = 9966,74 грн.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Брокбізнесбанк» вимоги позову підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов на тих підставах, що в ньому викладені. Вимоги зустрічного позову не визнав, просив суд відмовити в задоволенні зустрічного позову в повному обсязі, оскільки при укладанні кредитного договору позивачем не було порушено вимог діючого законодавства.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вимоги первісного позову не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову. Зустрічний позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити на тих підставах, що в ньому викладені.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності від 12.05.2015 р., вимоги первісного позову не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову. Просив суд прийняти до уваги той факт, що в розрахунку суми заборгованості наявна помилка . У разі, якщо суд дійде висновку про необхідність задоволення вимог первісного позову, просить визначити розмір заборгованості в сумі 20 944,09 грн. Зустрічний позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити на тих підставах, що в ньому викладені.

У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, дійшов висновку про таке.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11.06.2014 р. № 45 «Про початок ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію», згідно з п. п. 1, 2 якого розпочата ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами з 11 червня 2014 року. Призначена уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Куреного Олександра Вікторовича на період з 11 червня 2014 року по 10 червня 2015 року включно.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452 - VI Фонд вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку.

16.05.2013 р. між Харківським регіональним відділенням АТ «Брокбізнесбанк» АТ «Брокбізнесбанк» (банк) та ОСОБА_2 (власник рахунку) укладений договір № 5451 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку електронної платіжної картки миттєвого випуску Visa Instant Issue.

За п. п. 1.1. п. 1 договору № 5451 від 16.05.2013 р. банк на підставі заяви власника рахунку на відкриття та обслуговування СКР з видачею міжнародної платіжної картки, видає власнику рахунку платіжну картку миттєвого випуску Visa Instant Issue зі строком дії 2 роки, відкриває спеціальний картковий рахунок НОМЕР_2 в гривні та здійснює його обслуговування.

16.05.2013 р. між Харківським регіональним відділенням АТ «Брокбізнесбанк» АТ «Брокбізнесбанк» (банк) та ОСОБА_2 (власник рахунку) укладена додаткова угода № 1 до договору № 5451 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку платіжної картки миттєвого випуску Visa Instant Issue від 16.05.2013 р. про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів.

За п. п. 1, 2 додаткової угоди № 1 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів від 16.05.2013 р. спеціальний картковий рахунок обслуговується за кредитною схемою. На умовах, визначених цією додатковою угодою, банк надає власнику рахунку грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом у сумі 14000,00 грн. на строк з 16.05.2013 р. по 15.05.2015 р. зі сплатою процентів за користування кредитною лінією у розмірі 32,00 % річних на споживчі цілі.

За п. 6 додаткової угоди № 1 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів від 16.05.2013 р. моментом надання банком кредитної лінії є здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів, передбачених тарифами, за умови відсутності на СКР власних коштів власника рахунку.

За п. 12 додаткової угоди № 1 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів від 16.05.2013 р. заборгованість за кредитною лінією та проценти за користування нею власник рахунку сплачує на рахунок коштів, що надходять на його СКР НОМЕР_3 в АТ «Брокбізнесбанк», МФО 300249, як заробітна плата та інші виплати і надходження. Банк дебетує рахунок НОМЕР_3 на суму заборгованості за кредитною лінією та нарахованих процентів без додаткового погодження з власником рахунку згідно права банку на договірне списання.

За п. 15 додаткової угоди № 1 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів від 16.05.2013 р. у разі порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією та/або строків сплати процентів за користування кредитною лінією, а також інших платежів власник рахунку сплачує банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, що визначена в п. 2 цієї додаткової угоди, від суми простроченої заборгованості. Пеня нараховується із розрахунку фактичної кількості днів у місяці та році.

Так, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023 - XII, в редакції від 02.12.2012 року чинній на час укладення договору, було встановлено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про:

1) особу та місцезнаходження кредитодавця;

2) кредитні умови, зокрема:

а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений;

б) форми його забезпечення;

в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача;

г) тип відсоткової ставки;

ґ) суму, на яку кредит може бути виданий;

д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту;

е) строк, на який кредит може бути одержаний;

є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги;

ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови;

з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється;

и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію;

і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Відповідно до п. 1.3. глави 1 розділу 1 Положення про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 25.01.2012 р. № 23, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2012 р. за № 231/20544, банк із метою визначення можливих втрат (збитків) невиконання боржником/контрагентом зобов'язань здійснює оцінку ризику невиконання ним таких зобов'язань (тобто ризику того, що виконання боржником зобов'язання проводитиметься з перевищенням строків, передбачених умовами договору, або в обсягах, менших, ніж передбачено договором, або взагалі не проводитиметься) за всіма активними банківськими операціями та наданими банком фінансовими зобов'язаннями.

Як вказує ОСОБА_2, при укладенні додаткової угоди № 1 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів від 16.05.2013 р. ПАТ «Брокбізнесбанк» не було виконано вимог Положення про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 25.01.2012 р. № 23, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2012 р. за № 231/20544, а тому він, як споживач кредитних послуг, був введений в оману щодо обставин, що мають істотне значення, і тому такий договір має бути визнаний недійсним судом на підставі ч. 1 ст. 230 ЦК України із відповідним відшкодуванням збитків.

В п. 31 додаткової угоди № 1 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів від 16.05.2013 р. зазначається, що власник рахунку свідчить та гарантує, що перед укладанням цієї додаткової угоди банк повідомив власника рахунку у письмовій формі про особу та місцезнаходження банку, кредитні умови (мету кредитування; форми забезпечення кредиту; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними; тип процентної ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування).

Підписання позичальником даного договору свідчить про те, що всі умови даного договору йому зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього.

При цьому кожна сторінка договору підписана позичальником, що свідчить про його повне ознайомлення зі змістом такого договору та розуміння його умов.

Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Так, під обманом слід розуміти певні винні та навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді настати не можуть, але для сторони, що вчиняє обман, наслідки правочину, що вчиняється, є відомими й бажаними.

Такий обман може відбуватись як у вигляді активної поведінки, так і у вигляді бездіяльності або замовчування про певні обставини.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Правочини, що вчинені під впливом обману, належать до оспорюваних правочинів, а тому наявність обману як такого та наявність дій сторони правочину щодо вчинення обману мають бути доведені особою, яка діяла під впливом обману.

Представником ОСОБА_2 в його поясненнях по суті поданого зустрічного позову та в самій зустрічній позовній заяві не подано жодного доказу наявності в діях ПАТ «Брокбізнесбанк» вищевказаних ознак вчинення обману позичальника при укладенні спірного правочину.

Твердження позивача та його представника про обман позичальника носять декларативний характер, не підтверджені належними доказами та спростовуються матеріалами справи.

Як встановлено з матеріалів справи та пояснень представників, наданих в судовому засіданні, також письмових пояснень, долучених до матеріалів справи, кредитний договір укладений сторонами не суперечить моральним засадам суспільства, особи, які їх вчинили мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та їх волевиявлення були вільним і відповідало їхній внутрішній волі, вказаний правочин вчинений у формі, встановленій законом, і спрямований на настання реальних правових наслідків, що обумовлені ним.

Судом також встановлено, що умови укладеного договору сторонами визнавались та виконувались відповідно до порядку встановленого таким договором, жодних вимог щодо зміни окремих положень даних договору сторонами раніше не вимагалось, що підтверджує вільне волевиявлення сторін при укладанні такого договору, повне розуміння сторонами змісту таких договорів та наслідки їх укладання.

Виходячи з викладеного, суд вважає необґрунтованими та недоведеними твердження ОСОБА_2 про невідповідність кредитного договору вимогам законодавства, оскільки ним було підписано такий кредитний договір, а отже він розумів наслідки такого підписання та погодився на умови такого договору, а саме твердження про недійсність умови договору виникло в позивача через труднощі з виконанням умов кредитного договору.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

ОСОБА_2 прийняті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує в повному обсязі.

Ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Станом на 06.02.2015 р. у відповідача ОСОБА_2 існують боргові зобов'язання по погашенню кредиту на загальну суму не 21706,19 грн., як зазначено позивачем за первісним позовом, а на суму 20 944,09 грн , яка була визначена в судовому засіданні при виявленні посилки в наведеному позивачем розрахунку , з чим погодилися сторони , з яких:

заборгованість за кредитом - 13098,65 грн.;

заборгованість за процентами за користування кредитом - 3 738,79грн.;

неустойка за прострочення сплати кредиту - 2069,08 грн.;

неустойка за прострочення сплати процентів - 968,92 грн.;

сума індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту - 623,76 грн.;

сума індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам - 302,50 грн.;

3 % річних (згідно статті 625 Цивільного кодексу України) за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по кредиту) - 96,99 грн.;

3 % річних (згідно статті 625 Цивільного кодексу України) за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по несплаченим процентам) - 45,42 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача ПАТ «Брокбізнесбанк» сума заборгованості за додатковою угодою № 1 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів від 16.05.2013 р. в розмірі 20 944,09 грн.

Одночасно з відповідача ОСОБА_2, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 14, 60, 88, 209, 212 - 215 ЦПК України, нормами Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023 - XII, Положенням про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 25.01.2012 р. № 23, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2012 р. за № 231/20544, ст. ст. 230, 509, 526, 530, 610, 611, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд

вирішив:

Позовну заяву публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Куреного Олександра Вікторовича, до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» заборгованість за додатковою угодою № 1 від 16.05.2013 р. про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів до договору № 5451 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки миттєвого випуску Visa Instant Issue від 16.05.2013 р. в сумі 20 944,09 (двадцять тисяч дев"ятсот сорок чотири грн. 09 коп.) грн.

Стягнути зі ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.)

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про визнання кредитного договору недійсним - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: І.О.Грищенко