Справа № 751/6641/16-ц Провадження № 22-ц/795/2059/2016 Головуючий у I інстанції Овсієнко Ю. К. Доповідач - Шитченко Н. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Острянського В.І.,

із секретарем Зіньковець О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» про захист прав споживача, визнання незаконним та скасування рішення, зобовязання вчинити дії , -

в с т а н о в и в:

Рішенням від 22 вересня 2016 року Новозаводський районний суд м. Чернігова в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Чернігівгаз» про захист прав споживача, визнання незаконним та скасування рішення, зобовязання вчинити дії відмовив в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на ухвалення рішення з порушенням норм матеріального права, неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким заявлений нею позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову та пославшись на складений акт про порушення, не навів жодних мотивів відхилення тверджень позивача про недопущення нею будь-яких порушень, а мотивація судового рішення зводиться лише до відсутності укладеного договору про надання послуг з газопостачання.

ОСОБА_1 вважає, що підєднання відповідачем її квартири до системи газопостачання, видача в жовтні 2008 року абонентської книжки, відкриття особового рахунку та надсилання розрахункових квитанцій свідчать про фактичне перебування ПАТ «Чернігівгаз» з нею в договірних відносинах щодо надання послуг та не суперечить вимогам ст.ст. 205, 207 ЦК України, проте вказані обставини районним судом до уваги взяті не були.

Також зазначає, що акт-претензія та акт-наряд на відключення від системи газопостачання, датовані 29 березня 2010 року, були адресовані споживачу ТОВ «Ватес», про існування вказаних документів та відключення її квартири від системи газопостачання шляхом опломбування вводу їй не було відомо до 19 квітня 2016 року, жодних претензій до неї з боку відповідача до цього часу не заявлялось.

Крім того вказує, що в своєму рішенні суд фактично ототожнив два різні види порушень: не укладення договору та зрив пломби, хоча відповідачем до ОСОБА_1 застосовано відповідальність лише за начебто зрив пломби, чого позивач не вчиняла і доказів на підтвердження цього під час розгляду справи надано не було.

В письмових запереченнях представник ПАТ «Чернігівгаз», вважаючи судове рішення обґрунтованим і таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просить відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 було допущено порушення вимог Кодексу ГРМ, а саме, не укладення з ПАТ «Чернігівгаз» договору про надання їй послуг з газопостачання та самовільний зрив встановленої відповідачем пломби на відключаючому пристрої. Суд вказав також про те, що позивачем не доведено протиправності дій ПАТ «Чернігівгаз», оскільки здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається, отже дії відповідача були здійснені в межах наданих йому повноважень, а відключення від газопостачання з боку ПАТ Чернігівгаз є правомірним.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства, виходячи з наступного.

Встановлено, що 07 жовтня 2008 року між ВАТ «Чернігівгаз» та ТОВ «Ватес» укладено договір № 27В на постачання природного газу населенню відомчого житлового фонду (а.с. 74). Житловий будинок № 52 по вул. Ватутіна в м. Чернігові обліковується на балансі ТОВ «Ватес» (а.с. 73).

14 жовтня 2008 року між ТОВ «Ватес» та ОСОБА_1 був укладений договір про відшкодування витрат з постачання природного газу, технічного обслуговування систем газопостачання та з утримання житлових будинкових та прибудинкових територій (а.с. 8).

01 березня 2010 року, на підставі додаткової угоди, укладеної між ВАТ «Чернігівгаз» та ТОВ «Ватес», сторони дійшли згоди про розірвання договору № 27В від 07 жовтня 2008 року (а.с. 78).

Як свідчить акт-наряд № 32 на відключення споживача від системи з газопостачання, 29 березня 2010 року здійснено опломбування ввідного газопроводу в квартирі АДРЕСА_1, пломба № МЮ7826 (а.с. 37).

У звязку з повідомленням ТОВ «Ватес» довідкою № 297 від 04 червня 2010 року було змінено нумерацію квартири в облікових даних ПАТ «Чернігівгаз» з № 22 на № 21 по вул. Ватутіна, 52 в м. Чернігові (а.с. 39).

Право приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано 11 квітня 2011 року за ОСОБА_1, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав (а.с. 6), проте за наведеною адресою позивач не зареєстрована (а.с. 40).

19 квітня 2016 року працівниками ПАТ «Чернігівгаз» складено акт № 382/64, яким встановлено факт порушення споживачем ОСОБА_1 Кодексу газорозподільних систем, а саме, виявлено зрив пломби на відключаючому пристрої на вводі, перед лічильником газу (а.с. 42).

За результатами розгляду вказаного акту на засіданні комісії 22 квітня 2016 року було прийнято рішення про його задоволення та складено акт-розрахунок не облікованого (донарахованого) обєму та обсягу природного газу і його вартості (а.с. 44-45, 48).

Частиною 1 ст. 182 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 4 ст. 319 цього кодексу визначено, що власність зобовязує.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24 квітня 2004 року.

Приписами ст. 19 даного закону встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 закону споживач зобовязаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно п. 2 глави 2 розділу І Кодексу газорозподільних систем (далі Кодекс ГРМ), затвердженого постановою Регулятора НКРЕКП № 2494 від 30 вересня 2015 року, оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії. На підставі постанови НКРЕКП № 932 від 26 березня 2015 року ліцензію на право провадження господарською діяльністю з розподілу природного газу на території м. Чернігова та Чернігівської області в зоні розташування розподільних газопроводів з 31 березня 2015 року надано ПАТ «Чернігівгаз».

Абзацом 3 п. 5 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ визначено, що взаємовідносини, повязані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ.

Пунктом 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення їм природного газу їх постачальниками зобовязані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Крім того, згідно абзацу 40 п. 4 глави 1 Кодексу ГРМ фізична, юридична особа або фізична особа-підприємець, яка без укладання договору розподілу природного газу з оператором газорозподільної системи або на обєкті, який не підключений до ГРМ в установленому порядку, здійснює несанкціонований відбір природного газу є несанкціонованим споживачем.

У разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого відновлення газоспоживання або використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу спожитий обєм природного газу визначається за граничними обємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача за період з дня припинення газопостачання, а при використанні газу без договору з дня його закінчення (розірвання) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.

З матеріалів справи вбачається, що договір на постачання природного газу населенню до будинку № 52 по вул. Ватутіна в м. Чернігові укладався між двома юридичними особами: ПАТ «Чернігівгаз» та ТОВ «Ватес», як балансоутримувачем будинку, і вказаний договір було розірвано за домовленістю сторін 01 березня 2010 року. Після цього 29 березня 2010 року квартиру позивача було відключено від газопостачання шляхом опломбування вводу, що підтверджено актом-нарядом на відключення № 32 та актом-претензією № 488 (а.с. 37, 38). В акті-претензії зафіксовані та описані наявні в квартирі газові прилади і останні показники лічильника, що становлять 00422.

Згідно акту прийому-передачі до Договору дольової участі у будівництві багатоквартирного житлового будинку від 12 січня 2006 року № 41 ТОВ «ВАТЕС» 11 квітня 2011 року передало позивачу квартиру АДРЕСА_3 (а.с. 7). 8 квітня 2011 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право власності на вказану нерухомість (а.с. 5-6).

Договір про надання послуг з газопостачання між ПАТ «Чернігівгаз» та ОСОБА_1 з часу переходу до останньої права власності на квартиру АДРЕСА_2 (11 квітня 2011 року) не укладався.

Після опломбування ввідного газопроводу до систем газопостачання квартири АДРЕСА_2 жодна особа, у тому числі і ОСОБА_1, з вимогою про надання послуг з газопостачання та укладання договору про надання таких послуг до ПАТ «Чернігівгаз» не звертались, що сторонами не заперечується.

Зважаючи на вищенаведені норми та дослідивши обставини справи в сукупності, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про безпідставність заявлених позивачем вимог.

Апеляційний суд не погоджується з доводами позивача про те, що відповідач не повідомив її про опломбування ввідного газопроводу, оскільки на час проведення такого опломбування ОСОБА_1 належним чином своє право власності на квартиру не зареєструвала, отже жодних даних про неї, як власника житла, ПАТ «Чернігівгаз» не мало. При цьому договір на постачання газу укладався між двома юридичними особами газопостачальною організацією та балансоутримувачем будинку. Вони ж вказаний договір за домовленістю сторін і розірвали. ОСОБА_1 не була стороною договору на постачання газу, а отже відповідач ні на час укладення договору на постачання природного газу, ні на час його розірвання жодних прав позивача, як споживача, не порушив.

Не є вирішальними при розгляді даної справи пояснення позивача про те, що вона не причетна до зриву пломби на вводі, оскільки, як вказувалось вище, цивільне законодавство визначає, що власність зобовязує, а отже ОСОБА_1, як власник квартири, має нести відповідальність за належну їй нерухомість, у тому числі за цілісність комунікаційних систем, до яких відноситься і газорозподільна, та правомірність користування ними.

Є довільним тлумаченням положень законодавства твердження позивача про обовязок саме відповідача укласти з нею типовий договір на споживання природного газу, оскільки з часу опломбування газу на вводі і до часу виявлення факту несанкціонованого відновлення газопостачання ПАТ «Чернігівгаз» не було відомо про існування ОСОБА_1 як споживача природного газу. У випадку дотримання позивачем вимог законодавства і звернення до газопостачальної організації після реєстрації права власності за укладенням договору на постачання природного газу, ОСОБА_1 була б повідомлена про проведення опломбування газопроводу на вводі, а у відповідача виник би обовязок підготовки та укладення з нею типового договору.

Не беруться до уваги твердження позивача про існування між сторонами фактичних договірних відносин, оскільки лише видача абонентської книжки та інструктаж по техніці безпеки без споживання природного газу та внесення плати за таке споживання не свідчить наявність між сторонами взаємних прав та обовязків. Як вбачається з представлених позивачем квитанцій за надані послуги за газопостачання за період з жовтня 2010 року по грудень 2015 року (а.с. 15-22), кошти за спожитий газ відповідачем їй не нараховувались. Крім цього, як правильно вказував представник відповідача в судовому засіданні, в усіх квитанціях, що надсилались на адресу: вул. Ватутіна, буд. 52/21, показники лічильника зазначені 422, тобто ті, які були зафіксовані працівниками відповідача при опломбуванні газопроводу на вводі і зазначені в акті-претензії від 29 березня 2010 року. Наведене, на думку колегії суддів, свідчить про те, що відповідач не вважав, що газ до вказаної квартири постачається та споживається.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що працівники ПАТ «Чернігівгаз» у грудні 2015 року за її заявою перевіряли витік газу у квартирі, а отже зобовязані були вже тоді зафіксувати порушення газопостачання у випадку його існування, не впливають на правильне вирішення даної справи, оскільки працівники товариства діяли в межах своєї компетенції і перевіряли лише заявку позивача на витік газу у помешканні, а отже не зобовязані були перевіряти наявність чи відсутність опломбування на ввідному пристрої до квартири.

Колегія суддів також погоджується і з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для відновлення ОСОБА_1 газопостачання, оскільки позивачем не доведено належними доказами наявності неправомірних дій з боку ПАТ «Чернігівгаз» і порушення останнім її прав як споживача, а здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Сукупність обставин справи приводить апеляційний суд до переконання, що оскаржуване рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених доказах, оцінка яких проведена у відповідності до положень ст.ст. 57-66 ЦПК України і доводи апеляційної скарги їх не спростовують та не містять передбачених законом підстав для скасування вірного по суті рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Апе ляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: