Провадження №22-ц/784/1820/16
Справа № 478/8130/14-ц Головуючий в 1 інстанції - Павлова Ж.П.
Провадження № 22ц/1820/16 Доповідач - Маляренко І.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі :

Головуючого: Маляренко І.Б.

Суддів: Прокопчук Л.М ., Лівінського І.В.

За участю секретаря: Тищенка Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 серпня 2014 року за поданням старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ст. державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі Заводський ВДВС ММУЮ) звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, посилаючись на те, що на виконанні у Відділі знаходиться зведене виконавче провадження, відкрите за виконавчими листами, виданими: Заводським районним судом м. Миколаєва № 2-8924 від 31.03.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 122554.79 грн., держмита у сумі 1225.55 грн. та витрат з ІТЗ у сумі 252 грн.; Заводським районним судом м. Миколаєва № 2-2749 від 10.02.2011 року про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь АКБ «Форум» заборгованості за кредитним договором у розмірі 5757.49 грн., держмита по 28.8 грн. з кожного та витрат з ІТЗ по 60 грн. з кожного; Новозаводським районним судом м. Чернігова № 6-2192 від 31.12.2009 року про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ЗАТ «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 438165.57 грн. та судових витрат у сумі 1000 грн.; Заводським районним судом м. Миколаєва № 2-134/11 від 12.03.2011 року про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 28630.63 доларів США, що еквівалентно 228000.02 грн., пені у сумі 48869.62 грн. судових витрат по 850 грн. з кожного та витрат з ІТЗ по 60.00 грн. з кожного; Заводським районним судом м. Миколаєва № 2-160 від 17.03.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 12534.55 грн. судових витрат у сумі 125.35 грн. та витрат з ІТЗ у сумі 120 грн.; Кіровським районним судом м. Дніпропетровська № 2-1676/11 від 22.09.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості у розмірі 44792.15 доларів США за кредитним договором від 11.01.2008 року, що становить356612.70 грн.; Кіровським районним судом м. Дніпропетровська № 2-1676, виданим 22.09.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судових витрат у розмірі 1820.00 грн.; Заводським районним судом м. Миколаєва № 2-1892/11, виданим 29.02.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 боргу у сумі 11500 грн. та судових витрат у сумі 235; Заводським районним судом м. Миколаєва по справі № 2-1412/2291/12, виданим

28.08.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитом у сумі 239656.50 грн., за відсотками у сумі 29943.13 грн., пені у сумі 82999.25 грн., та судових витрат у сумі 1828.50 грн..

Також посилаючись на те, що наявність в особи зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням, у тому числі договірних, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України. Тому, посилаючись на ст. 217, 373 ЦПК України, ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", п.2 Указу президента України "Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів" від 24.03.2008р., лист Міністерства юстиції України від 06.06.2008р.№ 25-32/507 "Щодо виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов'язання, в тому числі зі сплати аліментів, покладені на них рішенням судів", старший державний виконавець просив встановити тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України до виконання зобов'язань за зазначеними судовими рішеннями.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 серпня 2014 року подання старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції задоволено.

Суд тимчасово обмежив у праві виїзду за межі України громадянку України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1, яка проживає: АДРЕСА_2 - до виконання зобов'язань, покладених на неї судовими рішеннями, без вилучення паспортного документу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні подання старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції у зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Постановляючи ухвалу від 14 серпня 2014 року, суд виходив з того, що на примусовому виконанні у Заводському ВДВС ММУЮ знаходиться зведене виконавче провадження, відкрите за виконавчими листами, виданими районними судами м. Миколаєва та м. Чернігова.

Боржником ОСОБА_2 не вчинено жодних дій, спрямованих на виконання судових рішень, що, на думку суду, свідчить про наявність передбачених законом підстав для задоволення подання про тимчасове обмеження її у праві виїзду за межі України.

Однак проаналізувавши встановлені судом обставини по справі та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що до такого висновку суд дійшов помилково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за

встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням

Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що задоволення подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Отже, на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Відділі знаходиться зведене виконавче провадження, відкрите за виконавчими листами, виданими: Заводським районним судом м. Миколаєва № 2-8924 від 31.03.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 122554.79 грн., держмита у сумі 1225.55 грн. та витрат з ІТЗ у сумі 252 грн.; Заводським районним судом м. Миколаєва № 2-2749 від 10.02.2011 року про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь АКБ «Форум» заборгованості за кредитним договором у розмірі 5757.49 грн., держмита по 28.8 грн. з кожного та витрат з ІТЗ по 60 грн. з кожного; Новозаводським районним судом м. Чернігова № 6-2192 від 31.12.2009 року про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ЗАТ «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 438165.57 грн. та судових витрат у сумі 1000 грн.; Заводським районним судом м. Миколаєва № 2-134/11 від 12.03.2011 року про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 28630.63 доларів США, що еквівалентно 228000.02 грн., пені у сумі 48869.62 грн. судових витрат по 850 грн. з кожного та витрат з ІТЗ по 60.00 грн. з кожного; Заводським районним судом м. Миколаєва № 2-160 від 17.03.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 12534.55 грн. судових витрат у сумі 125.35 грн. та витрат з ІТЗ у сумі 120 грн.; Кіровським районним судом м. Дніпропетровська № 2-1676/11 від 22.09.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості у розмірі 44792.15 доларів США за кредитним договором від 11.01.2008 року, що становить356612.70 грн.; Кіровським

районним судом м. Дніпропетровська № 2-1676, виданим 22.09.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судових витрат у розмірі 1820.00 грн.; Заводським районним судом м. Миколаєва № 2-1892/11, виданим 29.02.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 боргу у сумі 11500 грн. та судових витрат у сумі 235; Заводським районним судом м. Миколаєва по справі № 2-1412/2291/12, виданим 28.08.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитом у сумі 239656.50 грн., за відсотками у сумі 29943.13 грн., пені у сумі 82999.25 грн., та судових витрат у сумі 1828.50 грн..

По кожному із виконавчих документів розпочате примусове виконання та винесено постанови про відкриття виконавчого провадження.

В межах зведеного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, і

відповідні дані внесено до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів рухомого та нерухомого майна.

Крім того державним виконавцем надіслано запити до Державної податкової служби України, КП ММБТІ, Інспекції державного земельного кадастру у Миколаївській області, АБ «Автомобіль» та встановлено, що транспортних засобів та сільськогосподарської техніки за ОСОБА_2 не зареєстровано.

Державним виконавцем було описано та арештоване належне ОСОБА_2 нерухоме майно: АДРЕСА_2 та приміщення магазину по АДРЕСА_2, що складається з нежитлових приміщень магазину у жилому будинку літ. А-1.

12.08.2013 року з метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем було здійснено вихід за адресою : АДРЕСА_1 та встановлено, що належне ОСОБА_2 майно відсутнє.

Також було встановлено, що ОСОБА_2 документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 09.10.2008 року, орган видачі 4810.

Як зазначено у поданні старшого державного виконавця, ним неодноразово направлялись ОСОБА_2 вимоги про виконання судових рішень, проте дані рішення залишились невиконаними. Доказів направлення боржнику таких вимог до подання не додано.

Більше ніяких даних про те, які саме виконавчі дії були здійснені державним виконавцем на реальне виконання рішення суду починаючи з 2009 року ( року видачі першого виконавчого листа) до моменту звернення з подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, з яким старший державний виконавець звернувся до суду у серпні 2014 року, суду надано не було.

Таким чином, документи, які надані старшим державним виконавцем, не підтверджують саме факт ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання зобов'язань в цей період часу. Сама по собі наявність зобов'язання по виконанню рішення суду, яке набрало законної сили, без встановлення причин його не виконання, ще не свідчить про тривале та свідоме ухилення боржника від виконання зобов'язання. В матеріалах справи відсутні також докази того, що боржник в цей період часу викликалась до Відділу державної виконавчої служби, що вона, чи її представник не з'являлися за викликами.

Отже державним виконавцем на час звернення до суду із поданням не надано доказів вжиття усіх передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів примусового виконання виконавчих листів. Суд же перевіряє достатність підстав для задоволення подання саме на час звернення до суду.

Сама наявність заяви стягувача ОСОБА_6 про наявність відомостей про бажання ОСОБА_2 виїхати за кордон без зазначення джерела отримання цих відомостей і їх підтвердження не є підставою для прийняття рішення про встановлення заявленого старшим державним виконавцем обмеження.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_7, вона знаходилась і до цього часу знаходиться на території України.

З урахуванням викладеного у суду першої інстанції не було достатніх правових підстав для висновку про необхідність задоволення подання старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, тому ухвалу суду слід скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні зазначеного подання.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 303,307,312,313-315 ЦПК України,

колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 серпня 2014 року за поданням старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої

служби Миколаївського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала набирає чинності негайно, але протягом 20 днів може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: