АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/6481/16 Головуючий І інстанції - Маслов М.І
Справа № 644/998/16-ц Доповідач - Міненкова Н.О.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Міненкової Н.О.

суддів: Кокоші В.В.

Пономаренко Ю.А.

за участю секретаря: Лашакової Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, третя особа: Служба у справах дітей Орджонікідзевського району управління у справах дітей департаменту соціальної політики і праці Харківської міської ради визнання недійсним та скасування змін до актового запису та зобов'язати Орджонікідзевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану, -

встановила:

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_2, Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, третя особа: Служба у справах дітей Орджонікідзевського району управління у справах дітей департаменту соціальної політики і праці, в якому просив з урахуванням уточнених позовних вимог визнати недійсним та скасувати зміни до Актового запису № 106 від 28.02.2006 року, відповідно до яких 29.10.2010 року було змінено прізвище дитини ОСОБА_4 зі «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4» по батькові дитини - на «ОСОБА_4», відомості про батька - на «ОСОБА_3», ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України. Зобов'язати Орджонікідзевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції внести відповідні зміни в актовий запис № 106 від 28.02.2006 року про народження ОСОБА_4.

В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що актовий запис № 106 від 28:02.2006 року, відповідно до якого 29.10.2010 року було змінено прізвище дитини ОСОБА_4 зі «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4» по батькові дитини - на «ОСОБА_4», відомості про батька - на «ОСОБА_3», ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинено Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції з порушенням вимог законодавства.

Відповідач ОСОБА_2 проти позовних вимог заперечувала в повному обсязі.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.09 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, визнано недійсними та скасовано зміни до актового запису №-106 від 28.02.2006 року.

Не погодилась з рішенням ОСОБА_2 й у апеляційній скарзі просить рішення скасувати як необґрунтоване.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши апелянта та її представника, судова колегія вважає, що апеляційна скарги підлягає задоволенню.

Про розгляд справи в суді апеляційної інстанції сторони були належним чином повідомлені. ОСОБА_3 судову повістку не отримав так як судове повідомлення повернулося за закінченням терміну зберігання, але про розгляд справи, призначеної на 31 жовтня 2016 року був повідомлений його представник директор ТОВ ЮК» Х Легіон» Індутний С.М.(а.с. 171).

Ухвалюючи судове рішення суд першої інстанції підставою задоволення позовних вимог зазначив те, що зміни до актового запису були внесені на підставі ст. 126 Сімейного Кодексу. Але на час внесення змін до актового запису про народження дитини сторони перебували у шлюбі, що є порушенням норм діючого законодавства, адже вказані статті стосуються визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.

Судова колегія з висновками суду не погоджується.

Заперечуючи проти позовних вимог представник Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зазначав, що є необґрунтованим посилання позивача на ч. 1 ст. 126 Сімейного Кодексу України якою передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою так як сімейний статус батьків розглядається на час народження дитини та визначення її походження, а не на час внесення змін на підставі заяви про визнання батьківства.

Судом було встановлено, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (після реєстрації шлюбу - ОСОБА_3, після повторної реєстрації шлюбу - ОСОБА_2 було зареєстровано Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №-408. На час реєстрації шлюбу ОСОБА_6 мала малолітню дитину ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, в свідоцтві про народження якої відомості про батька були записані зі слів її матері (а.с.11).

В суді апеляційної інстанції апелянт зазначила, що вони з позивачем мали створити нормальну сім'ю, останній добро відносився до дитини і рішення про внесення змін до актового запису про народження дитини було прийняте ними обома. Волевиявлення позивача було вільним, вони особисто написали заяви про визнання батьківства. Протягом чотирьох років разом виховували доньку.

За нормою статті 126 СК саме по собі волевиявлення особи, яка визнає своє батьківство, не виключає правових наслідків. Для отримання правового результату у даному випадку необхідна сукупність юридичних фактів - волевиявлення батька та матері. На встановлення батьківського правовідношення спрямоване лише волевиявлення особи, яка визнає себе батьком. Мати дитини висловлює лише згоду на те, щоб цей чоловік визнав себе батьком її дитини. Відсутність згоди жінки - матері виключає визнання батьківства у добровільному порядку.

До функцій органу РАЦС не входить встановлення факту кровної спорідненості між батьком та дитиною, оскільки воно не має правового значення для визнання батьківства у добровільному порядку. Але якщо добровільне батьківство визнається чоловіком, який у момент здійснення відповідного запису знав, що він не є батьком дитини, то у майбутньому він не зможе оспорити запис про батьківство, посилаючись на цю обставину.

29.10 2010 року за взаємною письмовою згодою сторін до актового запису №-106 від 28.02.2006 року було внесено зміни прізвища дитини зі «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4», по батькові - «ОСОБА_4», відомості про батька на «ОСОБА_3», ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України.

Так, відповідно до заяви ОСОБА_3 останній визнав себе батьком ОСОБА_8 9 а.с.8). Ці обставини підтвердила ОСОБА_2

ОСОБА_3 жодного разу в судові засідання суду першої інстанції не з'являвся, не з'явився також і в судове засідання суду апеляційної інстанції, Свої пояснення не надавав, не з'явився в судове засідання також і його представник.

Звертаючись у суд позивач в первинному позові просив скасувати усиновлення дитини, посилаючись на те, що відповідачка мала малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2, батько якої знаходився в місцях позбавлення волі. З 2013 року вони разом не проживають. У подальшому уточнив позовні вимоги та просив визнати недійсним актовий запис про його батьківство так як він суперечить положенням ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану» правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Положенням Міністерства Юстиції України від 12.01.11 року № 96/5 затверджені правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання. Згідно з п.2.13 цих Правил підставою для внесення змін в актові записи є: рішення суду про визнання батьківства, усиновлення, про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інше( див. Правила).

Згідно з уточненими позовними вимогами позивач просив визнати недійсним та скасувати зміни до актового запису №-106 від 28.02.2006 року, які були здійснені Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану.

Як вбачається з доводів викладених в уточнених позовних вимогах позивач фактично оспорює дії суб'єкта владних повноважень.

Судова колегія вважає, що оскільки Законом України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правил №-96/5 саме на відділи державної реєстрації актів цивільного стану покладено владну управлінську функцію щодо внесення змін до виданих ними актових записів цивільного стану, у зв'язку з чим цей позов може бути розглянутий в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає. що позивач не визначився з позовними вимогами, вимоги пред'явлені до ОСОБА_9, між тим, як зазначено вище, саме на відділи державної реєстрації актів цивільного стану покладено владну управлінську функцію щодо внесення змін до виданих ними актових записів цивільного стану, які у даній справі притягнуті до участі у справі у якості третьої особи.

Усі ці обставини є підставою для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позовних вимог, що не позбавляє позивача права обрати іншій спосіб захисту своїх прав.

Керуючись ст.ст. 303,304,30, 309, 313, 317 ЦПК України судова колегія,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2016 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, третя особа: Служба у справах дітей Орджонікідзевського району управління у справах дітей департаменту соціальної політики і праці Харківської міської ради визнання недійсним та скасування змін до актового запису та зобов'язати Орджонікідзевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану відмовити.

Рішення набирає законної сили після його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - Н.О. Міненкова

Судді - В.В. Кокоша

Ю.А. Пономаренко