Категорія 57 Доповідач Колос С. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі :

головуючого Колоса С.С.

суддів : Іващука В. А., Стеблюк Л. П.

секретар судового засідання Маркевич Я. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний « Банк « Фінанси та кредит » про захист прав споживача, стягнення грошових коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду від 07 грудня 2015 року,

встановила :

Рішенням Вінницького міського суду від 07 грудня 2015 року в зазначеному позові відмовлено .

Своє рішення суд мотивував тим, що підстави для стягнення коштів по депозитному вкладу на користь позивача відсутні .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, на недотримання норм матеріального права та порушення норм процесуального права .

Дослідивши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_2, який просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного .

Відмовляючи у задоволенні позову, судом першої інстанції неповно з»ясовано обставини, що мають значення для справи .

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обшгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні .

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу ( депозиту ) одна сторона ( банк ), що прийняла від другої сторони ( вкладника ) або для неї грошову суму ( вклад ), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах визначення договору банківського вкладу, - банківський вклад ( депозит ) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору ( стаття 2 Закону України « Про банки та банківську діяльність » ) .

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми ( вкладу ) .

Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору .

За змістом ст.. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі .

Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності ( банківськими правилами ) та звичаями ділового обороту .

У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним .

Пунктом 1. 4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних ( депозитних ) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 р. № 516, ( далі - Положення ) передбачено, що залучення банком вкладів ( депозитів ) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу ( депозиту ) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного ( депозитного ) сертифіката; договором банківського вкладу ( депозиту ) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності ( банківськими правилами ) та звичаями ділового обороту .

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 р. № 492, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні ( депозитні ) рахунки ( пункт 1. 8. Інструкції ); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис ( пункт 1. 9. Інструкції ); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний ( депозитний ) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності ( банківськими правилами ) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний ( депозитний ) рахунок, строк зберігання коштів ( за строковим вкладом ), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо ( пункт 1. 10. Інструкції ) .

Пункт 10. 1. Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних ( депозитних ) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку .

Виходячи з положень ст. 1059 ЦК Ураїни, п. 1. 4. Положення письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності ( банківськими правилами ) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція ( другий примірник прибуткового касового документа ) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі .

З матеріалів вбачається, і не заперечується учасниками, що сторони 07 липня 2014 року уклали строковий договір банківського вкладу ( а. с. 3 ). Згідно даного договору банк прийняв від ОСОБА_2 кошти в іноземній валюті в доларах США в розмірі 25 000. Строк дії договору до 12 липня 2015 року. Позивач 13 липня 2015 року звернувся з заявою про повернення коштів в сумі 25 000 доларів США ( а. с. 6 - 7 ), однак гроші у встановлені договором строки повернуто не було. В подальшому банком до розгляду справи повернуто ОСОБА_2 лише 3 904, 53 доларів США, що еквівалентно 78 660 гривень 23 коп. .

Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу .

Згідно зі ст.. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об»єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу .

Згідно ст.. 1 ч. 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права .

З рішення Європейського Суду з прав людини у справі « Гайдук та інші проти України » зазначено, що на державні органи покладається обов»язок щодо гарантування грошових вкладів та їх повернення громадянам .

ОСОБА_2 уклав договір банківського вкладу з банком, однак по закінченню строку його дії грошові кошти в повному обсязі не отримав, тобто саме банком не виконано обов»язку передбаченого зазначеним договором. Стороною не надано доказів, що публічне акціонерне товариство комерційний « Банк « Фінанси та кредит » на час постановлення рішення виключено з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, а тому є відповідачем у справі. Не отримано позивачем і кошти, що гарантовані діючим законодавством .

Учасником не доведено, що, не повертаючи грошові кошти у зазначеному в позові розмірі, сторона діяла не інакше як в інтересах суспільства .

Даючи оцінку вищезазначеному, колегія суддів прийшла до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення .

Відповідно до ст.. 309 ч. 1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового е : неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права .

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог .

На підставі викладеного та керуючись ст.. ст.. 321, 526, 1059 ЦК України, ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити .

Рішення Вінницького міського суду від 07 грудня 2015 року - скасувати та ухвалити нове, яким :

Позов ОСОБА_2 задовольнити .

Стягнути з Публічного акціонерного товариства « Банк Фінанси та кредит » на користь ОСОБА_2 21 095, 47 доларів США .

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення .

Протягом двадцяти днів з часу проголошення на рішення може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ .

Головуючий С. С. Колос

Судді : В. А. Іващук

Л. П. Стеблюк

Вірно з оригіналом :