АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 653/3860/15-ц Головуючий в І інстанції Хоменко В.Г.
Номер провадження №22-ц/791/1693/16-ц Доповідач Фурман Т.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, яка діє від імені ОСОБА_6, на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 23 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання автомобіля особистою приватною власністю, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з вказаним позовом, зазначаючи, що вона з 08 січня 2008 року по травень 2013 року перебувала з ОСОБА_7 у зареєстрованому шлюбі.

В 2010 році ними був придбаний автомобіль марки DEWOO NEXIA 2, державний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску, який 03.09.2010 року був зареєстрований на імя відповідача в МВ РЕР ДАІ м. Генічеська Херсонської області.

Посилаючись на те, що після розірвання шлюбу відповідач відмовляється добровільно вирішити питання щодо поділу спільного майна, позивачка просила суд поділити між ними автомобіль, залишивши його у власності ОСОБА_7 та стягнувши з відповідача на її користь половину вартості спірного транспортного засобу у розмірі 43 705 грн.

У січні 2016 року ОСОБА_7 звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив суд визнати спірний автомобіль його особистою приватною власністю, посилаючись на те, що вказаний транспортний засіб було придбано за кошти, отримані ним за кредитно-заставним договором від 10.06.2009 року, який він самостійно оплачував до повного його погашення та використовував автомобіль в особистих потребах.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 23 травня 2016 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, яка діє від імені ОСОБА_6, просить рішення суду в частині відмови в задоволенні первісного позову скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В апеляційному порядку перевіряється законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заявленого первісного позову.

Відмовляючи в задоволенні заявлених вимог ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що взятий в кредит автомобіль в інтересах сімї не використовувався, погашенням кредиту займався виключно ОСОБА_7, а тому це майно не може вважатися спільною сумісною власністю подружжя.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки, суд зробив його, допустивши порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з січня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 20.02.2013 року /а.с.4, 5/.

Сторони не заперечують, що фактично сімейні відносини між ними припинені з липня 2011 року.

В період шлюбу був придбаний в кредит автомобіль марки - DEWOO NEXIA 2, державний номер НОМЕР_1 2008 року випуску, кузов XWB3D31UD8A163134, обєм двигуна 1,5, який 03.09.2010 року був зареєстрований за відповідачем /а.с. 3, 31/.

За умовами кредитно-заставного договору від 10.06.2009 року відповідач отримав кредит в розмірі 44 755,52 грн., із сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 28 145,44 грн., на строк до 09.06.2014 року для придбання зазначеного вище автомобіля, який цього ж дня було прийнято в заставу для забезпечення виконання зобовязань за договором /а.с.23-32/.

Вартість автомобіля на час підписання договору становила 52205 грн.( а.с. 33).

ОСОБА_6 визнає, що початковий внесок в розмірі 11 436 грн. був здійснений відповідачем за його особисті кошти.

За період з часу укладення кредитно-заставного договору і до липня 2011 року, коли сторони фактично припинили спільно проживати, за кредитним договором було сплачено 12 030,55 грн. кредиту та 16 757,81 грн. процентів, що разом становить 28 788, 36 грн. /а.с.32/.

Належними та допустимим доказами ОСОБА_7 не довів факт погашення ним за рахунок особистих коштів кредиту в розмірі 28 788, 36 грн. та використання автомобіля не в інтересах сімї.

Таким чином, з загальної суми кредиту, яка складала 72 900,96 грн. (округлено до 72 901 грн.), за спільні кошти подружжя було сплачено кредитних коштів в розмірі 28 788, 36 грн.

18 грудня 2015 року вказаний автомобіль було перереєстровано на нового власника за договором купівлі-продажу у сервісному центрі №4841 м. Миколаїв.

Договір купівлі-продажу транспортного засобу відповідач не надав, будь-якими доказами вартість транспортного засобу на час його продажу не підтвердив, в той час, як із наданої позивачкою довідки від 01.12.2015 року, складеної експертом-оцінювачем, вбачається, що станом на 2015 рік середня ринкова вартість аналогічного автомобіля становить 87 410 грн., яка належними та допустимим доказами не спростована /а.с.8/.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сімї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Враховуючи вищезазначене та встановлені фактичні обставини, можна дійти висновку, що спірний автомобіль було придбано у шлюбі за рахунок коштів належних як особисто відповідачу, так і коштів, отриманих в кредит, частина якого поверталася подружжям, як солідарними боржниками, а оскільки транспортний засіб вибув з володіння відповідача без письмової згоди позивачки, остання має право на отримання грошової компенсації за її частку у вартості спільного майна.

Оскільки загальний розмір кредиту за придбаний транспортний засіб складав 72 901 грн., сторонами за рахунок спільних коштів сплачено - 28 788 грн., то частка позивачки в спільному майні дорівнює 19,74 % (28 788*100:72 901:2).

Виходячи з ринкової вартості автомобіля на час його продажу та частки позивачки у спільному майні, грошова компенсація складає -17 259 грн. (87 410*19,74/100).

Враховуючи, що позивачка своє право на ? частину спірного автомобіля належними та допустимими доказами не довела, та зважаючи на те, що відповідач здійснив відчуження спірного майна, колегія суддів вважає, що заявлені ОСОБА_6 вимоги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні первісного позову підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 грошової компенсації за її частку у спільному майні в розмірі 17 259 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка діє від імені ОСОБА_6, задовольнити частково.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 23 травня 2016 року в частині відмови ОСОБА_6 в задоволення заявлених позовних вимог скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 17 259 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г. Фурман

Судді: Л.П. Воронцова

ОСОБА_3