Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Номер провадження 22-ц/778/392/16 Суддя-доповідач: Бабак А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів Бабак А.М.

Полякова О.З.

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про порушення трудового права, видачу трудової книжки, зміну дати звільнення, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнювала до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (далі ПАТ «Банк Форум») про порушення трудового права, видачу трудової книжки, зміну дати звільнення, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивач зазначала, що з 2002 року вона працювала в ПАТ «Банк Форум», з 2010 року на посаді директора Запорізької дирекції Південно-Східного регіонального центру з роздрібного бізнесу. Трудовий договір між сторонами був укладений на невизначений строк.

З 23 квітня 2012 року по 27 червня 2012 року ОСОБА_3 перебувала у щорічній основній відпустці. Після закінчення відпустки відповідач безпідставно не допустив її до роботи. Згодом позивач дізналася, що є наказ № 672к/2 від 19 квітня 2012 року про її звільнення з займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Із вказаним наказом її не ознайомили, трудову книжку та копію наказу про розірвання трудового договору не вручали.

На її неодноразові звернення до Голови Правління банку стосовно незаконного розірвання трудового договору, відповіді не отримала.

30 жовтня 2012 року в ПАТ «Банк Форум» відбулися зміни в Правлінні банку.

14 листопада 2012 року ОСОБА_3 звернулась до призначеного Голови Правління Яцури А.С., проте він відмовив їй у працевлаштуванні.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.12.2013 року, яке рішенням апеляційного суду м. Києва від 13.02.2014 року змінено, шляхом виключення з мотивувальної частини посилання на ст. 233 КЗпП України та залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.04.2014 року, ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позову про визнання наказу про звільнення незаконним, поновленні на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Позивач вважає, що обставини викладені у вказаних судових рішеннях не відповідають дійсності.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд зобов'язати ПАТ «Банк Форум» ознайомити її з оригіналом наказу про розірвання з нею трудового договору та надати належним чином завірену копію зазначеного наказу; видати їй трудову книжку; змінити дату звільнення з посади з 27 червня 2012 року на день видачі трудової книжки; стягнути з відповідача на її користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за затримку видачі трудової книжки та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 25000 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки суд першої інстанції, належним чином не перевірив її доводів щодо наявності вини відповідача в ненаданні трудової книжки та копії наказу про звільнення, а тому дійшов передчасного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 01 квітня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2014 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_3 до ПАТ «Банк Форум» задоволено частково. Зобов'язано ПАТ «Банк Форум» видати ОСОБА_3 копію наказу №672к/2 від 19 квітня 2012 року про її звільнення і її трудову книжку. Зобов'язано ПАТ «Банк Форум» змінити дату звільнення ОСОБА_3, зазначивши в її трудовій книжці датою звільнення день видачі трудової книжки. Стягнуто з ПАТ «Банк Форум» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 167319 грн. 48 коп. з урахуванням всіх обов'язкових платежів і зборів, які підлягають відрахуванню з заробітної плати), а також у відшкодування моральної шкоди 1000 грн. Стягнуто з ПАТ «Банк Форум» на користь держави судовий збір в сумі 2875 грн. 68 коп. В іншій частині у задоволені позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 21 жовтня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Касаційну скаргу ПАТ «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко І.М. задоволено частково. Рішення апеляційного суду Запорізької області від 01 квітня 2015 року скасовано. Справу передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно ч. 4 ст. 338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Скасовуючи рішення апеляційного суду Запорізької області від 01 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказала, що апеляційний суд не з'ясував в чому полягає порушення трудових прав позивача, чи підлягають вони судовому захисту та якими саме діями відповідача порушені.

Апеляційний суд дійшов передчасного висновку про наявність підстав для покладення на відповідача відповідальності за затримку видачі трудової книжки після отримання заяви про пересилання її поштою 15 вересня 2014 року та стягнення з останнього середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки, не врахувавши при цьому встановлені місцевим судом обставини, судові рішення, які мають преюдиційне значення у вирішенні даного спору та норми матеріального права, якими регулюються відносини щодо видачі трудової книжки звільненому працівнику. Також не надано належної оцінки діям обох сторін у спорі щодо вжиття заходів вручення трудової книжки звільненому працівнику та її отримання останнім.

Враховуючи висновки і мотиви з яких скасоване рішення апеляційного суду від 01 квітня 2015 року, судова колегія апеляційного суду дійшла наступного.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що наказом ПАТ «Банк форум» № 672к/2 від 19.04.2012 року ОСОБА_3 звільнена з посади з 27.06.2012 року у зв'язку зі скороченням штатів.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.12.2013 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_3 до ПАТ «Банк форум» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13.02.2014 року рішення першої інстанції змінено, а саме, виключено з мотивувальної частини рішення посилання суду на ст.233 КЗпП України, як на підставу для відмови у задоволені позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.04.2014 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 13.02.2014 року залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, щокопії наказу про звільнення неодноразово надсилалися позивачу. Тобто, положення ст. 47 КЗпП України відповідач виконав. Крім того, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 5 грудня 2013 року, яке набрало законної сили, встановлено, що позивач ознайомлена з наказом про звільнення, але відмовилася розписатися про ознайомлення. Відповідач ще у 2012 році пропонував позивачу отримати трудову книжку у відділенні банку, що знаходиться в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, в якому ж вона і проживає. Також з 2012 року позивачу пропонувалося надати письмову згоду на направлення трудової книжки та зазначити адресу направлення. Але, до вересня 2014 року позивач такої згоди не надавала. В подальшому, надавши згоду на направлення трудової книжки, позивач поставила не передбачену законодавством умову про направлення її трудової книжки спеціальним зв'язком. В силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судова колегія вважає, що висновок суду є вірним. Розглядаючи спір, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 212-214 ЦПК України, повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи на які посилалися сторони, дав належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками процесу, та закон, що їх регулює.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом ПАТ «Банк форум» № 672к/2 від 19 квітня 2012 року ОСОБА_3 з 27 червня 2012 року звільнена з посади директора Запорізької дирекції Південно-східного регіонального центру з роздрібного бізнесу на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позову до ПАТ «Банк форум» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Вказаним рішенням зокрема встановлено, що звільнення позивача проведено з дотриманням норм трудового законодавства. Позивач не підписувала, відмовлялася підписувати попередження про звільнення та наказ про звільнення, але з їх змістом була ознайомлена. Стосовно отримання трудової книжки відповідачем неодноразово направлялися листи, що підтверджено наданими документами, на адресу позивача з проханням з'явитися до них за отриманням трудової книжки або направлення їм заяви із зазначенням адреси, куди направити трудову книжку. Позивач отримала усі належні їй при звільненні кошти, вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку, спору щодо цього питання не має.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року рішення першої інстанції змінено, зокрема виключено з його мотивувальної частини посилання суду на ст. 233 КЗпП України, як на підставу для відмови в задоволені позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 квітня 2014 року рішення апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року залишено без змін.

Частиною 3 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При звільненні позивач не була присутня на роботі і копія наказу про звільнення і трудова книжка їй не були видані.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Листом ПАТ «Банк Форум» від 5 липня 2012 року ОСОБА_3 повідомлено, що її трудова книжка надіслана до відділення № НОМЕР_1 «Банк Форум» у м. Запоріжжі та запропоновано з'явитися в зручний час за її отриманням.

Листом ПАТ «Банк Форум» від 17 серпня 2012 року ОСОБА_3 повторно направлено завірену копію листа від 6 липня 2012 року щодо отримання трудової книжки. Запропоновано з'явитися в зручний час до відділення № НОМЕР_1 «Банк Форум», або надіслати заяву з зазначенням адреси, на яку можливо направити трудову книжку.

12 березня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до голови правління

ПАТ «Банк Форум» з заявою про ознайомлення з наказом про звільнення,

видачі його копії, видачі трудової книжки та проведення розрахунку.

Листом ПАТ «Банк Форум» від 11 квітня 2014 року ОСОБА_3 повідомлено, що трудову книжку вона може отримати в банку або надати згоду на надіслання трудової книжки та письмово повідомити адресу, на яку вона має бути направлена, надіслано копію наказу про звільнення №672к/2 від 19 квітня 2012 року.

29 травня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до ПАТ «Банк Форум» з заявою про ознайомлення з наказом про звільнення, видачу його копії, видачу трудової книжки та проведення розрахунку.

Листом ПАТ «Банк Форум» від 04 липня 2014 року ОСОБА_3 повідомлено, що трудову книжку вона може отримати в банку або надати згоду на надіслання трудової книжки та письмово повідомити адресу, на яку має бути надіслана трудова книжка. Повторно надіслано копію наказу про звільнення №672к/2 від 19 квітня 2012 року.

Листом ПАТ «Банк Форум» від 16 жовтня 2014 року ОСОБА_3 на її звернення повідомлено, що копія наказу про звільнення їй вже була направлена. Також роз'яснено, що інструкцією про порядок ведення трудових книжок не передбачено пересилання трудової книжки засобами спеціального зв'язку, а лише поштою.

Із наведеного вбачається, що відповідач протягом липня 2012 - лютого

2014 років вживав заходів щодо видачі позивачу її трудової книжки,

направляв їй повідомлення про можливість її отримання у відділенні банку.

Відсутність вини у затримці видачі трудової книжки за вищевказаний період встановлена рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 5 грудня 2013 року, рішенням апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року, які набрали законної сили.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вини відповідача в тому, що позивач не отримала трудову книжку немає. Вимоги позову про зміну дати звільнення стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволенню також не підлягають, оскільки вини відповідача в неотриманні трудової книжки позивачем не встановлено.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 зводяться до того, що при ухваленні рішення суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та не повно та не всебічно оцінив надані докази, залишивши, таким чином, поза увагою, що вона не отримала оригінал та копію наказу про звільнення, а також мало місце затримка видачі трудової книжки.

Однак, вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що копії наказу неодноразово надсилалися позивачу ОСОБА_3, які нею не отримані. З моменту звільнення, починаючи з липня 2012 року відповідач ПАТ «Банк Форум» неодноразово пропонував отримати трудову книжку у відділенні банку, що знаходиться в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, за місцем проживання позивача, однак позивач за отриманням трудової книжки не з'явилася та згоду на її отримання засобами зв'язку до вересня 2014 року не надала. Крім того, надавши згоду на направлення трудової книжки спеціальним зв'язком, позивач поставила не передбачену законодавством умову про направлення трудової книжки.

Таким чином, дії відповідача свідчать про те, він приймав всі передбачені законом міри щодо вручення позивачу копії наказу та трудової книжки, однак позивач через своє не бажання отримувати у відповідача зазначені документи, бажає щоб вони були витребувані саме через суд.

Судова колегія не вбачає порушень відповідачем вимог ст.ст. 47, ч.4 ст. 235 КЗпП України, п.п. 4.1,4.2. Інструкції № 58, про що зазначає ОСОБА_3 в апеляційній скарзі.

Крім того, зазначене встановлено і рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року, рішенням апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року, які набрали законної сили, а в силу ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, докази та обставини, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанцій. При їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду першої інстанції з їх оцінкою.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: