Справа № 605/2/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"26" січня 2016 р. Підгаєцький районний суд Тернопільської області в складі головуючої судді Ігнатової Г.В. при секретарі Чебан Т.В за участю представника позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Підгайці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Мирненської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ

Позивач звернулвся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла йог мати ОСОБА_3, яка при житті вчинила заповіт в його користь.Після смерті матері відкрилась спадщина, що знаходиться на території Мирненської сільської ради. Спадкове майно померлої складається з житлого будинку з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 та двох відокремлених земельних ділянок. Позивач є єдиним спадкоємцем по заповіту ОСОБА_3 інших спадкоємців немає. Крім того постійно проживав разом з спадкодавицею та після смерті останньої користується спадковим майном померлої. У зв'язку з неможливістю належного оформлення спадщини у нотаріальному порядку, через розбіжності які є в правовстановлюючих документах на спадкове майно,видані , на імя спадкодавця просив визнати за ним право власності на вказане спадкове майно по заповіту.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю, просила задовольнити і дала свідчення аналогічні тим , що викладені у позовній заяві. Так. представник позивача вказала, що у подружжя ОСОБА_2 було двоє синів. На даний час , батько, барт та мати позивача померли. Вся родина проживали в житловому будинку, що в АДРЕСА_1, розподілу часток будинку між ними небуло. Оскільки при житті мати позивача вчинила заповіт в користь обох своїх синів, один з яких помер, отже ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_3. як по заповіту так і по закону. Державний нотаріус відмовив в оформленні спадщини по заповіту. Вказуючи на розбіжності у прізвищі позивача, яке зазначено в заповіті. А також з тих підстав що правовстановлюючі документи на спадкове майно також не відображають дійсні відомості стосовно спадкодавця тому змушені звернутись за захистом порушеного права до суду .

Представник відповідача, у судовому засіданні участі не брали про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та проти заявлених вимог не заперечує.

Вислухавши пояснення сторони, перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог (ст.11 ЦПК України), суд установив наступне.

Відповідно до актового запису про шлюб НОМЕР_1 від 26 січня 1960 року ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5.

Згідно актового запису про народження НОМЕР_2 від 11 вересня 1964 року, у даному шлюбі народився ОСОБА_2 - позивач по справі, батьками позивача у даному свідоцтві про народження зазначено батько: ОСОБА_6 та мати ОСОБА_7 (а.с. 13)

Батько позивача ОСОБА_9. помер ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане повторно 26.01.2016 року.

З витягу з погосподарської книги №4 Мирненської сільської ради встановлено, що до 2006 року ОСОБА_3 разом з своїми двома синами були членами одного колгоспного двору і проживали разом в житловому будинку АДРЕСА_1

Станом на 15 квітня 1991 року, коли з набранням чинності Закону України «Про власність» припинила існування така окрема форма власності, як власність колгоспного двору, членами колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_3, проживали всі троє члени родини, і кожному з них, виходячи з рівності їх часток (ст. 123 Української РСР 1963 року в редакції до 16.12.93 року), на той час належало на праві власності по 1/3 частці в частині спірного жилого будинку, яка перебувала у власності цього колгоспного двору.

Встановлено, ще за життя мати позивача отримала правовстановлюючий документ на цей будинок, який є чинним, та зареєстрував в цілому своє право власності на вказане майно, про що свідчить свідоцтво на право власності на жилий будинок від 28 лютого 1990 року видане на підставі рішенням №177 виконкому Бережанської районної ради народних депутатів від 18.07.1989 року, в якому зазначений будинок, належить колгоспному двору, що складається з двох членів головою якого є ОСОБА_7

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер брат позивача ОСОБА_8, після смерті якого фактично прийняла спадщину , мати позивача ОСОБА_3, яка постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та продовжила проживати у цьому будинку.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що житловий будинок з надвірними будівлями є спільною сумісною власності ОСОБА_3, ОСОБА_8, та позивача ОСОБА_2; після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на 1/3 частину вказаного домоволодіння і спадщину у встановленому законодавством порядку прийняли позивача мати ОСОБА_3., але остання не подала до нотаріальної контори заяви про визначення частки померлого у спільному майні, проте це свідчить, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 Ваврентієвниувійшла частина зазначеного нерухомого майна померлого її сина. Таким чином частка матері позивача в домоволодінні розташованому АДРЕСА_1 становила 2/3 частки .

Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є позивач , як спадкоємець першої черги за законом відповідно до ст.1261 ЦК України, який звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини

Деякі розбіжності, що були допущені в документах по-батькові його матері «ОСОБА_3» - «ОСОБА_3», та в його документах щодо прізвища « ОСОБА_3», позбавили його позивача можливості отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно, внаслідок цих же розбіжностей позивачу відмовлено у видачі правовстановлюючих документів на спадкове майно в порядку спадкування по заповіту так і по закону.

Надавши оцінку документальним доказам, що зібрані по справі і перевірені в суді, показанням свідків, які були допитані в судовому засіданні, суд вважає, що помилка щодо написання прізвища та по-батькові, з урахуванням всієї додаткової інформації, що співпадає, не дає підстав для висновку, що ОСОБА_3 , і ОСОБА_2 , неє родичами, так як за ступенем спорідненості доведено що вони є мати і син..

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Виходячи з вимог вказаної статті та правової позиції викладеної Верховним Судом України при розгляді цивільної справи № 6-164цс12 в спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Враховуючи викладене суд вважає, що у позивача в даній справі,ОСОБА_2 як спадкоємця ОСОБА_3 право володіння та користування спадковою 2/3 частиною житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 та земельними ділянками, які належали спадкодавці на праві власності, відповідно до державних актів на землю, виникло з моменту смерті ОСОБА_3 та дня відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1. .

При цьому частка позивача буде становити на частини всього домоволодіння, що знаходиться АДРЕСА_1 , враховуючи, що йому уже належало на праві вланості в цьому домоволодінні 1/3 частки.

З позивача у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають достягненню судові витрати пропорційно сумі задоволених позовних вимог, тобто в сумі 494,21 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 60,88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.328, 1218, 1223, 1269 ЦК України, Постановою Пленуму ВСУ № 7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 ідеальної частини житлого будинкуАДРЕСА_2 в порядку спадкування , що залишилось після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.: земельної ділянки розміром 0,38 га кадастровий номер НОМЕР_3 та земельної ділянки розміром 2.05 га кадастровий номер НОМЕР_4 цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Мирненської сільської ради Тернопільської області. відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 та серії НОМЕР_6 від 16.03.2006 р.

Достягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 494 грн. 21 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Тернопільської області через Підгаєцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Головуючий: підпис Г. В. Ігнатова