УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

МартинюкаВ.І., Ситнік О.М.,

за участю представників позивача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

за участю представників банку - ТрегубО.А., Молдавської О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення банківського вкладу,

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», поданоюпредставником Вакуленко ОленоюМихайлівною, на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 29 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») про стягнення банківського вкладу.

Посилалась на те, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_7 укладено договір банківського вкладувід 23 жовтня 2014 року №2438/7 про внесення грошових коштів в сумі 262 000 гривень з проведенням конвертації валюти на суму 20 000 доларів США. Також 11 листопада 2014 року здійснено поповнення депозитного рахунку на суму 196 000 грн з проведенням конвертації валюти на суму 15 000 доларів США.

4 грудня 2014 року звернулася до ПАТ «Укрсоцбанк» із заявою про повернення суми вкладу, просила стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» банківський вклад за договором між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_7 від 23 жовтня 2014 року № 2438/7 в сумі 35 000 доларів США.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 травня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 29 липня 2015 року рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_7 банківський вклад за договором між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_7 від 23 жовтня 2014 року № 2438/7 в сумі 458 500 грн.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Укрсоцбанк» - Вакуленко О.М. - просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що не дотримано письмову форму договору банківського вкладу від 23 жовтня 2014 року, керувався положеннями ч. 1 ст. 1059 ЦК України, крім того, не доведено здійснення ОСОБА_7 внесення грошових коштів на виконання вказаного договору. Водночас суд першої інстанції дійшов висновку про наявність деліктних правовідносин із заподіяння шкоди ОСОБА_7

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив із того, що в матеріалах справи є докази про те, що в договорі банківського вкладу від 23 жовтня 2014 року № 2438/7, який укладено між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_7, та квитанціях міститься відбиток печатки (штампа) та підпису працівника банку.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Судом установлено, що 23 жовтня 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» а особі начальника відділення ОСОБА_9 та ОСОБА_7 укладено та підписано договір банківського вкладу № 2438/7.

Копії заяви про оформлення депозитного вкладу позивачем не надано.

Відповідно до п. 1.1 наведеного договору ПАТ «Укрсоцбанк» відкриває депозитний вклад з проведенням конвертації валюти з поточним рахунком № 2438 на суму 262 000 грн.

Пунктом 1.3 правочину передбачено додаткові внески на депозитний рахунок (поповнення вкладу).

Пунктом 1.2 договору між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_7 від 23 жовтня 2014 року № 2438/7 банківського вкладу передбачено, що депозитний вклад залучається на строк з 23 жовтня по 23 листопада 2014 року.

Відповідно до квитанції від 23 жовтня 2014 року ОСОБА_7 внесено кошти в сумі 262 000 грн на виконання договору банківського вкладу між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_7 від 23 жовтня 2014 року № 2438/7.

Також згідно з квитанцією від 11 листопада 2014 року ОСОБА_7 внесено кошти в сумі 196 500 грн на виконання договору від 23 жовтня 2014 року № 2438/7.

04 грудня 2014 року позивач зверталась до ПАТ «Укрсоцбанк» про видачу їй депозитних вкладів.

Згідно зі статтею 6 Положення про Кіцманське відділення ПАТ «Укрсоцбанк» керівництво поточною діяльністю відділення здійснює начальник, який затверджує підписом документи фінансового характеру, розрахункового характеру, в тому числі договори, в межах наданих банком лімітів, та відповідно до довіреності, наданої начальнику відділення (ст. 6.5.9 Положення).

Як вбачається з матеріалів справи, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Соломко В.В. надано відповідь від 12 січня 2015 року, що довіреність від імені ПАТ «Укрсоцбанк» начальнику Кіцманського відділення ОСОБА_9 13 жовтня 2013 року за реєстровим № 1740 нею не посвідчувалась та не зареєстрована.

Згідно з листом прокуратури Голосіївського району міста Києва від 06 січня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 0000331 від 25 грудня 2014 року внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Крім того, 21 листопада 2014 року до ЄРДР за № 0000622 внесено відомості за правовою кваліфікацією по ч. 3 ст. 191 КК України, зокрема про те, що начальник Кіцманського відділення № 933 ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_9, зловживаючи своїм службовим становищем, протягом тривалого часу, користуючись довірою фізичних осіб, отримувала від них значні суми коштів, як у гривнях, так і у іноземній валюті, і від імені банку заключала з ними фіктивні депозитні угоди. При цьому кошти на банківські рахунки не надходили.

Згідно із ч. 4 ст. 203 ЦК Україниправочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1058 ЦК Українидоговір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст. 633 цього Кодксу).

Частинами 2, 3, 6 ст. 633 ЦК Українивстановлено, що умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов'язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Згідно із ч. 2 ст. 207 ЦК Україниправочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Статтею 1059 ЦК Українипередбачено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно із п. 2.1 цього Положення грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

При цьому відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку (ч. 3 ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 ЦК України, п. 2.1 вищезгаданого Положення).

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 грудня 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року № 1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8. Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції). Пункт 10.1 Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Відповідно до п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01 червня 2011 року № 174, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Покладення на особу передбаченої статтею 1172 ЦК України відповідальності, яка застосовується в деліктних правовідносинах, виключає одночасне застосування норм матеріального права, які передбачають відповідальність за порушення договірних зобов'язань, зокрема статей 1058-1060 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У силу вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України докази мають бути належними та допустимими. Жоден доказ, який містить інформацію про предмет доказування (обставини спору), не має для суду наперед встановленої сили.

При цьому суди не встановили дійсних обставин по справі, не визначилися з характером спірних правовідносин, не встановили, чи відповідає за формою та змістом договір банківського вкладу позивача, не з'ясували, чи відповідають квитанції, надані позивачем, про внесення коштів на рахунок вимогам нормативно-правових актів щодо документального оформлення касових операцій.

Не звернули уваги, що в наданих квитанціях зазначено - внесення коштів на проведення конвертації згідно з угодою від 23 жовтня 2014 року № 2438/7, а не з договором № 2438/7 банківського вкладу.

Таким чином, судами не перевірено, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення сторін, та якими доказами вони підтверджуються, не надали належної оцінки доводам відповідача, що укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_7 договір банківського вкладу № 2438/7 не відповідає вимогам закону, не вирішив питання про призначення по справі почеркознавчої експертизи, хоча таке клопотання представником відповідача заявлялося.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог послався на постанову Верховного Суду України від 29 січня 2014 року № 6-149цс13, що письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошових сум підтверджується договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки. Однак, не перевірив чи передбачена видача ощадної книжки правилами ПАТ «Укрсоцбанк» та положеннями.

У порушення вимог ст. 10 ЦПК України суди не сприяли всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, які мають визначальне значення для правильного її вирішення.

Судами не досліджено та не надано правової оцінки доказам, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а на стадії касаційного перегляду справи виправити вказані недоліки неможливо, тому судові рішення мають бути скасовані з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, повністю не встановлені, рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 336, 338, 343, 344, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», подану представником Вакуленко Оленою Михайлівною, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 29 липня 2015 року та рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 травня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня В.І. Мартинюк О.М. Ситнік