У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 жовтня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: Ковальчук Н.М.,

суддів Бондаренко Н.В., Григоренка М.П.,

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 лютого 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 м. Дубно про стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення,

в с т а н о в и л а :
Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 лютого 2007 року вказаний позов задоволено. Стягнуто з військової частини НОМЕР_2 м. Дубно на користь ОСОБА_1 20 116 грн. 89 коп. компенсації за продовольче забезпечення та 30 грн. витрат на інформаційне забезпечення розгляду справи. Стягнуто з військової частини НОМЕР_2 м. Дубно 201 грн. 16 коп. державного мита в прибуток держави.

Вважаючи рішення суду необгрунтованим, ухваленим із неповним з`ясуванням фактичних обставин справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, військова частина НОМЕР_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що при ухваленні рішення суд помилково не застосував Закон України „Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів, який є чинним, і який підлягав застосуванню при вирішенні даної категорії справ. Вказує, що відповідно до Закону України „Про оборону фінансування витрат на утримання Збройних Сил України, в тому числі видатків на грошову компенсацію за невиданий продовольчий пайок, здійснюється виключно за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України в кошторисі Міністерства оборони України. Законами України „Про державний бюджет України на 2001-2010 роки витрати на придбання продуктів харчування за нормою №7 або компенсації замість них, не були передбачені, а тому Міністерству оборони України з державного бюджету кошти на вказані цілі не виділялись, у зв`язку з чим були відсутні фактичні можливості виплати грошової компенсації за відповідний період. Доводить, що даний спір пов`язаний із проходженням позивачем військової служби і відповідно має публічно-правовий характер, зокрема, щодо стягнення компенсації за продовольче забезпечення. Додає, що суд першої інстанції неправомірно розглянув справу за правилами цивільного судочинства тоді, як спір мав вирішуватись згідно норм Кодексу адміністративного судочинства України. З наведених міркувань просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в

________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 2-240/07 Головуючий в суді І інстанції Юзьвяк Б.Г.

Провадження № 22-ц 787/1860/2016 Суддя-доповідач Ковальчук Н.М.

межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що наказом командира повітряного командування «Захід» Міністерства оборони України № 283/ДСК від 21 серпня 2007 року військова частина НОМЕР_2 до 31 жовтня 2006 року підлягала розформуванню, з ліквідацією умовного найменування та ідентифікаційного коду і її правонаступником було визначено військову частину НОМЕР_1 .

Будь-які дані про внесення змін до вищевказаного наказу командира повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Міністерства оборони України щодо продовження строків розформування військової частини НОМЕР_2 відсутні.

Таким чином, судом першої інстанції фактично були вирішені позовні вимоги позивача вже до неіснуючої юридичної особи, без залучення належного відповідача, що призвело до порушення законних прав та інтересів військової частини НОМЕР_1 , яка була позбавлена можливості приймати участь у справі, подавати свої заперечення проти позову, а також оскаржувати у встановленому порядку судові рішення по справі.

З 01 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України, стаття 17 якого передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, в том числі і щодо спорів громадян з приводу проходження ними публічної служби.

З матеріалів справи вбачається, що спір по даній справі пов`язаний із проходженням ОСОБА_1 військової служби, зокрема щодо забезпечення останнього у встановленому порядку продовольчим пайком або виплати грошової компенсації замість нього.

Проте суд першої інстанції на дані обставини уваги не звернув і розглянув справу за правилами цивільного судочинства, в той час коли спір мав вирішуватись згідно норм Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку із викладеним оскаржуване рішення підлягає скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 310, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Дубенського міськрайонного суду від 05 лютого 2007 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 м. Дубно про стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н.М.

Судді : підпис Бондаренко Н.В.

підпис ОСОБА_2 .

Копія вірна: суддя-доповідач Ковальчук Н.М.