У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд», третя особа - публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про стягнення суми за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 2 жовтня 2012 року між ним та публічним акціонерним товариством «Холдингова компанія «Київміськбуд» (далі - ПАТ «ХК «Київміськбуд») було укладено договір купівлі-продажу майнових прав, за умовами якого відповідач зобов'язався в строк до IV кварталу 2013 року побудувати і ввести в експлуатацію монолітно-каркасний 24-поверховий житловий будинок на АДРЕСА_1 та продати йому майнові права на двокімнатну квартиру НОМЕР_1 у зазначеному будинку. Він, у свою чергу, зобов'язався прийняти майнові права на квартиру та сплатити їх повну вартість в розмірі 637 437 грн 50 коп.

Також позивач зазначав, що 1 грудня 2014 року він отримав від відповідача лист про те, що фактична загальна площа квартири становить 74,6 кв. м, що відповідає вартості майнових прав на квартиру в розмірі 652 750 грн, тому потрібно доплатити решту грошових коштів. Станом на день пред'явлення позову відповідач умови договору не виконав та не передав майнові права на квартиру.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просив суд стягнути з відповідача на його користь неустойку (пеню) за прострочення виконання свого зобов'язання у розмірі 19 582 грн 50 коп.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ПАТ «ХК «Київміськбуд» на користь ОСОБА_3 неустойку в розмірі 19 582 грн 50 коп., на користь держави - судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп.

У касаційній скарзі ПАТ «ХК «Київміськбуд» просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ «ХК «Київміськбуд» несвоєчасно та неналежно виконує свої зобов'язання за договором купівлі-продажу майнових прав, тому стягнув неустойку за прострочення виконання зобов'язання.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, зазначивши також, що розмір неустойки визначено з урахуванням вимог п. 4.1 договору купівлі-продажу майнових прав, в якому вказано, що за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. При цьому суд застосував положення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до положень ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Зміст ухвали суду апеляційної інстанції передбачено в ст. 315 ЦПК України, в якій, зокрема, зазначаються: узагальнені доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі; встановлені судом першої інстанції обставини; мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; у разі відхилення апеляційної скарги зазначаються мотиви її відхилення.

Таким вимогам закону ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 2 жовтня 2012 року між ОСОБА_3 та ПАТ «ХК «Київміськбуд» укладений договір купівлі-продажу майнових прав, за умовами якого останнє зобов'язалося в строк до IV кварталу 2013 року побудувати і ввести в експлуатацію монолітно-каркасний 24-поверховий житловий будинок на АДРЕСА_1.

Відповідно до умов п. 3.2. договору ОСОБА_3 здійснює оплату 98 % вартості майнових прав, тобто 624688 грн 75 коп. у строк до 2 листопада 2012 року, на виконання зазначеного положення договору позивачем було сплачено 15 жовтня 2012 року 304 688 грн 75 коп., що підтверджується квитанцією від 15 жовтня 2012 року. Решту грошових коштів у розмірі 320 тис. грн позивач сплатив, скориставшись коштами, наданими йому в кредит відповідно до договору про іпотечний кредит від 19 жовтня 2012 року, укладеного з публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України».

Згідно з п. 6.1. договору купівлі-продажу майнових прав ПАТ «ХК «Київміськбуд» виступає у вказаному договорі як продавець та приймає на себе одностороннє зобов'язання перед покупцем вчинити дії, направлені на спорудження об'єкта з визначеними характеристиками, зокрема, кінцевим строком введення в експлуатацію в IV кварталі 2013 року.

1 грудня 2014 року ОСОБА_3 отримав від відповідача лист, в якому повідомлено, що згідно з отриманих ПАТ «ХК «Київміськбуд» даних Київського регіонального інвентаризаційного центру фактична загальна площа квартири становить 74,6 кв. м, що відповідає вартості майнових прав на квартиру в розмірі 652 750 грн, тому потрібно додатково сплатити решту вартості майнових прав у розмірі 28 061 грн 25 коп., у зв'язку з чим позивач доплатив грошові кошти.

На час звернення до суду з даним позовом ПАТ «ХК «Київміськбуд» не здійснило передачу майнових прав за актом приймання-передачі майнових прав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення виконання зобов'язання за договором купівлі-продажу майнових прав від 2 жовтня 2012 року, зокрема, на підставі Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3 % вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

Разом з тим відповідно до погоджених сторонами умов договору купівлі-продажу майнових прав від 2 жовтня 2012 року у разі неналежного виконання своїх зобов'язань компанія сплачує покупцю пеню в розмірі 0,01 % від суми неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За умовами ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 549, ч. 2 ст. 551 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Отже, укладаючи договір купівлі-продажу майнових прав від 2 жовтня 2012 року, позивач усвідомлював умови укладеного договору, погодив саме такі умови договору, де чітко передбачено розмір пені - 0,01 % від суми неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж правопорушення.

Проте апеляційний суд, застосувавши положення Закону України «Про захист прав споживачів», а не погоджені сторонами умови укладеного та діючого договору, не врахував, що цей Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином - підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва, тому не поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами у частині виконання умов договору.

Разом з тим у п. 6.2. договору купівлі-продажу майнових прав ПАТ «ХК «Київміськбуд» зобов'язується передати майнові права після отримання сертифікату відповідності закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію та проведення кінцевих розрахунків за фактично побудовану площу відповідно до технічних паспортів.

Пункт 1.4 зазначеного договору передбачає, що компанія зобов'язана передати позивачу майнові права на квартиру за актом приймання-передачі майнових прав після отримання сертифікату відповідності закінченого будівництвом об'єкта.

Однак апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України не визначився із тим, коли виникло в ПАТ «ХК «Київміськбуд» зобов'язання перед ОСОБА_3 щодо передачі майнових прав на квартиру та не звернув уваги на умови п. 6.1. договору, згідно з яким введення в експлуатацію будинку передбачено з IVкварталу 2013 року, а з моменту отримання сертифікату компанія зобов'язана передати позивачу майнові права на квартиру, проте будинок на АДРЕСА_1 введено в експлуатацію 28 жовтня 2014 року.

Отже, суду слід визначитись із тим, з якої дати має обраховуватись початок зобов'язання компанії перед позивачем, за порушення якого нараховується неустойка.

Апеляційний суд у порушення ст. ст. 212 - 214, 303, 315 ЦПК України на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернув, не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин і дійшов передчасного висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції.

За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик