Справа № 500/1033/14-ц
Провадження № 2/500/1089/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Баннікової Н.В.

при секретарі Топтигіній О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення доказів,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Представник позивача подав до суду клопотання в порядку забезпечення доказів про доручення Ізмаїльському відділу поліції ДУНП в Одеській області здійснити додатковий огляд місця ДТП та встановити місце встановлення дорожнього знаку 5.46 «кінець населеного пункту» на автодорозі М-15 на час ДТП, а також допитати свідків, які здійснювали огляд місця ДТП, складали схему місця ДТП, встановлювали місце знаходження знаку 5.46 тощо. У підтвердження обґрунтованості свого клопотання послався на абз.4 п.7 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі», згідно якому особи, які не брали участі в цивільній, господарській або адміністративній справі, в якій судом ухвалено відповідне судове рішення, мають право при розгляді іншої цивільної справи за їх участю оспорювати обставини, встановлені цими судовими рішеннями. У даному випадку суд ухвалює рішення на основі досліджених у судовому засіданні доказів.

Представник ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував, оскільки вважає, що вина ОСОБА_4 встановлена постановою апеляційного суду Одеської області від 27.11.2014 р. і ці обставини при розгляді цивільної справи доказуванню не підлягають.

Заслухавши представника ОСОБА_1 та представника ОСОБА_3, вивчивши клопотання та матеріали справи, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Так, представник ОСОБА_1 посилається на абз.4 п.7 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» (далі Постанова Пленуму ВСУ) , згідно якому особи, які не брали участі в цивільній, господарській або адміністративній справі, в якій судом ухвалено відповідне судове рішення, мають право при розгляді іншої цивільної справи за їх участю оспорювати обставини, встановлені цими судовими рішеннями.

Проте, у даному абзаці не йде мова про справи про адміністративні правопорушення.

Як вбачається з абз.1 п.7 Постанови Пленуму ВСУ відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обовязкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК. На підтвердження висновку суду щодо розміру

відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (наприклад, врахування матеріального становища відповідача або вини потерпілого).

Згідно резолютивній частині постанови апеляційного суду Одеської області від 27.11.2014 р. змінено мотивувальну частину постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.11.2013 р. та викладено в іншій редакції, зокрема, встановлено, що ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Форд», д/н ВН 4665 ВС, в межах населеного пункту с. Сафяни по а/д М-15 Одеса-Рені, з боку с. Багате в напрямку м. Ізмаїл, наближаючись до відмітки 229 км. + 250 м., з порушенням вимог п.п.12.3, 12.4 ПДР, рухався зі швидкістю близько 80 км./год., що перевищує дозволену швидкість руху в межах населеного пункту (60 км./год).

Крім цього, не може суд поручити проведення огляду місця ДТП у 2016 р. для встановлення обставин (місця розміщення дорожнього знаку) , що мали місце у 2013 р.

Підстав для допиту свідків на даній стадії розгляду справи не вбачає.

Керуючись ч.1 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ст. 210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення доказів - відмовити.

Ухвала суду окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_5