Справа № 303/5654/16-ц
ряд. стат. звіту - 26
РІШЕННЯ

Іменем України

03 листопада 2016 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі : головуючого - судді Пак М.М.

секретар судового засідання Тромпак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики ,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Позовні вимоги мотивує тим, що між нею (ОСОБА_1Д.) та ОСОБА_2, було укладено Договір позики від 28 вересня 2011 року, відповідно до якого вона передала у власність відповідача грошові кошти в сумі 500 000 грн. на купівлю та ремонт квартири, яка розташована за адресою: м.Івано-Франківськ, вул. Курбаса Леся, буд.№6, кв.№9, а він зобов'язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів в строк до 13 листопада 2015 року. За домовленістю Сторін Позичальник має право достроково повернути суму позики Позикодавцеві. Проте, 07 квітня 2014 року, відповідач повернув Позивачу частину готівкової суми позики в розмірі 20 000 грн.. Після цього, відповідач в рахунок повернення наступної частини боргу, 11 листопада 2015 року подарував Позивачу, на підставі договору дарування - квартиру за адресою: м.Івано-Франківськ, вул. Курбаса Леся, буд.№6, кв.№9, ринковою вартістю 458 619,00 грн.. Решту позичених коштів, Відповідач на вимогу Позивача так і не повернув. Станом на момент подання позовної заяви до суду сума, боргу позивача, згідно Договору позики від 29 вересня 2011 року, становить - 21 381,00 грн. Окрім цього, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, було укладено, ще один Договір позики від 17 жовтня 2011 року, відповідно до якого Позикодавець передала у власність Позичальнику грошові кошти в сумі 450 000 грн. на купівлю та ремонт квартири за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Курбаса Леся, буд.№6, кв.№14, а позичальник зобов'язався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів до 25 листопада 2015 року. Проте, 17 квітня 2014 року, відповідач повернув їй (ОСОБА_1Д.) частину готівкової суми позики в розмірі 80 000 грн. Окрім цього, 30 червня 2015 року, відповідач повернув Позивачу наступну частину готівкової суми позики в розмірі 65 000,00 грн.. Після цього, Відповідач в рахунок повернення наступної частини боргу, 11 листопада 2015 року подарував Позивачу на підставі Договору дарування вищевказану квартиру. Станом на момент подання позовної заяви до суду, сума боргу згідно Договору позики від 17 жовтня 2011 року становить 14 618,00 грн.. Тому на підставі вищенаведеного, вона (ОСОБА_1Д.) звертається до суду та просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь, суму боргу згідно Договору позики від 28 вересня 2011 року в розмірі 21 381 грн. та суму боргу згідно Договору позики від 17 жовтня 2011 року в розмірі 14 618 грн., а всього - 35 999,00 грн. та судові витрати в розмірі 551,20 грн..

Позивач - ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Представник позивача - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі і просить суд їх задоволити.

Відповідач - ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, від нього на адресу суду надійшла заява, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та проти їх задоволення не заперечує.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку.

-2-

Відповідно до статті 60 Цивільно - процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно частини 1 статті 11 Цивільно - процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частин 3-4 статті 10 Цивільно - процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

Судом належними доказами встановлено, що відповідно до Договору позики від 28 вересня 2011 року, укладеного між ОСОБА_2 (Позичальником) та ОСОБА_1 (Позикодавцем), ОСОБА_1 передає у власність Позичальнику грошові коштів в сумі 500 000,00 гривень на купівлю та ремонт квартири за адресою: м.Івано-Франківськ, вул.Курбаса Леся, буд.№6, кв.№9, а Позичальник зобов'язався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів в строк до 13 листопада 2015 року. В пункті 2 даного Договору зазначено, що цей Договір є укладеним з моменту передання грошей, Позикодавець передає грошові кошти Позичальнику готівкою особисто в день підписання цього договору (а.с.6).

28 вересня 2011 року, ОСОБА_2 складено Розписку про підтвердження укладення договору позики та отримання грошових коштів за Договором в порядку ч.2 ст.1047 ЦК України, якою стверджує факт отримання ним від ОСОБА_1, грошових коштів в сумі 500 000,00 грн., та зобов'язався повернути такі на умовах та в строки вказані в укладеному Договорі позики від 28 вересня 2011 року (а.с.7).

07 квітня 2014 року, ОСОБА_1 склала Розписку про те, що отримала від Позичальника ОСОБА_2 готівкові кошти, у вигляді повернення частини суми грошової позики в розмірі 20 000,00 грн. (а.с.8).

Відповідно до копії Договору дарування квартири від 11 листопада 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу ОСОБА_4, та який зареєстровано в реєстрі № 1186, ОСОБА_2 подарував, а ОСОБА_1 прийняла у дар квартиру №9, що знаходиться за адресою: м.Івано-Франківськ, вул.Курбаса Леся, буд.№6. Вартість Предмету договору на день укладення договору становить - 458619 грн. (а.с.9).

Відповідно до Договору позики від 17 жовтня 2011 року, укладеного між ОСОБА_2 (Позичальником) та ОСОБА_1 (Позикодавцем), ОСОБА_1 передає у власність Позичальнику грошові кошти в сумі 450 000,00 гривень на купівлю та ремонт квартири за адресою: м.Івано-Франківськ, вул.Курбаса Леся, буд.№6, кв.№14, а Позичальник зобов'язався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів в строк до 25 листопада 2015 року. В пункті 2 даного Договору зазначено, що цей Договір є укладеним з моменту передання грошей, Позикодавець передає грошові кошти Позичальнику готівкою особисто в день підписання цього договору (а.с.10).

17 жовтня 2011 року, ОСОБА_2 складено Розписку про підтвердження укладення договору позики та отримання грошових коштів за Договором в порядку ч.2 ст.1047 ЦК України, якою стверджує факт отримання ним від ОСОБА_1, грошових коштів в сумі 450 000,00 грн., та зобов'язався повернути такі на умовах та в строки вказані в укладеному Договорі позики від 17 жовтня 2011 року (а.с.11).

17 квітня 2014 року, ОСОБА_1 склала Розписку про те, що отримала від Позичальника ОСОБА_2 готівкові кошти, у вигляді повернення частини суми грошової позики в розмірі 80 000,00 грн. (а.с.12).

30 червня 2015 року ОСОБА_1 склала Розписку про те, що отримала від Позичальника ОСОБА_2 готівкові кошти, у вигляді повернення частини суми грошової позики в розмірі 65 000,00 грн. (а.с.13).

Відповідно до копії Договору дарування квартири від 11 листопада 2015 року посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу ОСОБА_4, та який зареєстровано в реєстрі №1187, ОСОБА_2 подарував, а ОСОБА_1 прийняла у дар квартиру №14, що знаходиться за адресою: м.Івано-Франківськ, вул.Курбаса Леся, буд.№6. В даному договорі визначено вартість Предмету договору становить 290382 грн. (а.с.14).

Правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Так, статтею 509 Цивільного кодексу України визначено поняття зобов'язання та підстави його виникнення - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу,

-3-

сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України), а статтею 546 цього Кодексу передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Правилами статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а відповідно до частини 1 статті 625 цього Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Так, у Постанові судової палати у цивільних справах Верховний суд України у справі за № 6-36цс14 від 02 липня 2014 року роз'яснив, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Як вбачається з матеріалів справи, що 28 вересня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був складений у письмовій формі Договір позики, згідно якого останній отримав від позикодавця грошові кошти в сумі 500 000 грн. на купівлю та ремонт квартири, яка розташована за адресою: м.Івано-Франківськ, вул.Курбаса Леся, буд.№6, кв.№9, які ним були отримані в цей же день, про що свідчить розписка від 28 вересня 2011 року, та частково повернуті 07 квітня 2014 року в сумі 20 000 грн., про що свідчить розписка складена ОСОБА_1 Також, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 17 жовтня 2011 року був складений ще один Договір позики, згідно якого останній отримав від позикодавця грошові кошти в сумі 450 000 грн. на купівлю та ремонт квартири №14, яка знаходиться у вищевказаному будинку та які ним були отримані в цей же день, про що свідчить розписка від 17 жовтня 2011 року, та частково повернуті 17 квітня 2014 року в сумі 80 000 грн. та 30 червня 2015 року - в сумі 60 000 грн., про що свідчить розписки складені ОСОБА_1. У свою чергу, ОСОБА_2 подарував ОСОБА_1 квартиру № 9 та квартиру № 14, які знаходяться в будинку №6 по вул.Курбаса Леся в м.Івано-Франківськ, про що свідчать Договори дарування від 11 листопада 2015 року, посвідчені приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу, та які зареєстровані в реєстрі за № 1186 та №1187. Так, можна зробити висновок, що в забезпечення грошового зобов'язання позивач та відповідач по справі здійснили своє волевиявлення уклавши письмові Договори дарування вищевказаних квартир, але при цьому з врахування вартості квартир відповідач ОСОБА_2 залишився боргувати позивачу грошові кошти по вищевказаним договорам позики в сумі 35 999 грн..

З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 не виконав умови договорів позики від 28 вересня 2011 року та від 17 жовтня 2011 року у повному обсязі, а тому позовні вимоги позивача є підставними і підлягають до задоволення.

Згідно частини 4 статті 174 Цивільно - процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно статтею 88 Цивільно - процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

-4-

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 174, 209, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, ст.ст.204, 509, 526, 546, 530, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код - НОМЕР_2, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, борг за Договором позики від 28 вересня 2011 року у розмірі 21 381 (двадцять одна тисяча триста вісімдесят одна) гривня та борг за Договором позики від 17 жовтня 2011 року у розмірі 14 618 (чотирнадцять тисяч шістсот вісімнадцять) гривень, а всього в розмірі 35 999 (тридцять п'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто дев'ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код - НОМЕР_2, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, сплачений судовий збір в розмірі - 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий М.М.Пак