22-ц/775/669/2016(м)
Головуючий у 1 інстанції Ромахов В.І.
Категорія 55 Доповідач Мальцева Є.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

23 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді - Мальцевої Є.Є.

суддів - Лісового О.О., Ткаченко Т.Б.,

секретар - Брежнєв Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за апеляційною скаргою Департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 10 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації про стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИЛА :

25.12.2015року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Департаменту охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації про стягнення заробітної плати. В обґрунтування своїх вимог зазначала, що вона працювала на посаді акушера-гінеколога жіночої консультації в Докучаєвської центральної міської лікарні Донецької області з 01.08.1997року по 01.04.2015 р.. За період з серпня 2014р по грудень 2014р. і січень 2015р. включно Докучаєвською центральною міською лікарнею Донецької області нарахована їй, але не виплачена заробітна плата в сумі 17506грн. Невиплачена заробітна плата не індексувалася.

Також була нарахована і не видана на момент звільнення компенсація за невикористану відпустку за період 2010-2014р. (77 календарних днів) в сумі 7619грн 92коп..

Оскільки на території м.Докучаєвськ з серпня 2014р триває АТО, то Докучаєвська центральна міська лікарня Донецької області, як установа охорони здоров'я обласного підпорядкування, не обслуговувалася органами Державної казначейської служби України, що спричинило кредиторську заборгованість по виплаті заробітної плати Департаментом охорони здоров'я Донецької обласної адміністрації. Просила відновити пропущений строк звернення до суду та стягнути з Департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації на її користь заробітну плату в сумі 17506 грн. з індексацією і компенсацію за невикористану відпустку в сумі 7619грн..

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 10 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації про стягнення заробітної плати задоволено. Стягнуто з Департаменту охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації на користь позивача заробітну плату у сумі 17506 грн. з індексацією та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 7619грн.

Стягнуто з Департаменту охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації в дохід держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Департамент охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації, в інтересах якого діє представник ОСОБА_2, звернувся до Апеляційного суду Донецької області з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неповне дослідження судом доказів по справі, просив рішення від 10 червня 2016 року скасувати. В скарзі зазначав, що комунальна лікувально-профілактична установа «Центральна міська лікарня» м. Докучаєвська не підпорядкована облдержадміністрації та департаменту охорони здоров'я. Наголошує, що до суду були надані докази, що підтверджують зазначене, однак в порушення діючого законодавства досліджені належним чином не були. Просив також звернути увагу на те, що положенням ст. 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата це винагорода, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, а ОСОБА_1 не є посадовою особою департаменту охорони здоров'я облдержадміністрації і не перебуває у трудових відносинах з департаментом. Також звертає увагу на те, що Тимчасовим порядком фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595 зазначено, що у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

У відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу у відсутності ОСОБА_1, належним чином через представника та телефонограмою повідомленої про час та місце розгляду справи в апеляційному суді, які надала суду заяву про розгляду справи без її участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2, який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення представника позивача адвоката ОСОБА_3 Т,А., яка заперечувала проти задоволення скарги, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Проте, оскаржуване рішення таким вимогам не відповідає.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач працювала на посаді акушера-гінеколога жіночої консультації в Докучаєвській центральній міській лікарні Донецької області з 01.08.1997року (наказ № 119 від 01.08.1997р.) по 01.04.2015рік (№ 40 наказ-ос від 01.04.2015р.) ( т.1 а.с.8,11).

За період з серпня 2014р по грудень 2014р. і січень 2015р. включно Докучаєвською центральною міською лікарнею Донецької області нарахована позивачу, але не виплачена заробітна плата в сумі 17506грн. (т.1 а.с.9).

Також позивачу була нарахована і не видана на момент звільнення компенсація за невикористану відпустку за період 2010-2014р. (77 календарних днів) в сумі 7619грн 92коп.(т.1 а.с.10).

Судом першої інстанції встановлено, що у звязку із проведенням АТО в м.Докучаєвську, територія якого не контролюється державою з серпня 2014р, Докучаєвська центральна міська лікарня Донецької області, як установа охорони здоров'я обласного підпорядкування не обслуговувалася органами Державної казначейської служби України, що спричинило кредиторську заборгованість по виплаті заробітної плати Департаментом охорони здоров'я Донецької обласної адміністрації.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі суд виходив з того, що з вини Департаменту охорони здоровя Донецької обласної держадміністрації, який відповідає за фінансування лікарняного закладу, де працювала позивач, не була виплачена заробітна плата позивачу, тому на користь ОСОБА_1 з відповідача підлягає стягненню сума невиплаченої заробітної плати з індексацією та сума компенсації за невикористану відпустку.

Однак з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

З рішення Донецької обласної ради від 25.04.2012 року № 6/11-291 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 04.03.99 № 23/5-116 «Про делегування повноважень Донецької обласної ради Донецькій обласній державній адміністрації щодо управління майном області і про затвердження переліку обєктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що знаходиться в управління обласної ради», та перелік обєктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що знаходиться в управління обласної ради пунктом 5 якого передбачені заклади охорони здоров'я, які є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, що знаходиться в управлінні обласної ради, вбачається, що Докучаєвська центральна міська лікарня, де працювала позивач, не входить в перелік обєктів такої спільної власності.

Відповідно до розпорядження голови облдержадміністрації, керівника обласної військо-цивільної адміністрації від 11.04.2016 № 278 «Про затвердження Переліку структурних підрозділів, які здійснюють управління обєктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що знаходиться в управління обласної ради» повноваження щодо управління майном, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, що знаходиться в управління обласної ради, покладено на департамент економіки облдержадміністрації.

З повідомлення від 22.06.2016 року № 6/вх.6-374/04-3 Департаменту економіки облдержадміністрації, за інформацією структурних підрозділів облдержадміністрації, які тимчасово здійснюють повноваження щодо оперативного управління об'єктами спільної власності, відомості про комунальну лікувально-профілактичну установу «Центральна міська лікарня» м. Докучаєвськ відсутні. Крім того, в листі зазначено, що відповідно до рішення обласної ради від 04 березня 1999 року № 23/5-116 «Про делегування повноважень Донецької обласної ради Донецькій обласній державній адміністрації з управлінням майном області та про затвердження переліку об'єктів спільної власності територіальних громад, які перебувають в управлінні обласної ради», серед об'єктів спільної власності зазначений заклад охорони здоров'я не значиться.

З відомостей, наданих Головним управлянням Державної казначейської служби України в Донецькій області (лист від 22.08.2016 року №09.3-08/2561), вбачається, що Комунальна лікувально-профілактична установа «Центральна міська лікарня м.Докучаєвська відповідно до даних Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів є розпорядником бюджетних коштів, має код розпорядника бюджетних коштів. За інформацією бази даних Казначейства, зазначена установа протягом 2014 року знаходилася на обслуговуванні в Управлінні Державної казначейської служби Україні у м.Докучаєвську Донецької області та отримувала фінансування виключно з місцевого бюджету м.Докучаєвська Донецької області.

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на такі обставини, тому дійшов до невірного висновку про те, що саме Департамент охорони здоровя Донецької обласної держадміністрації є належним відповідачем по справі, оскільки є відповідальним за фінансування лікарняного закладу, де працювала позивач, посилаючись на положення Закону України «Про порядок проведення реформування системи охорони здоров'я у Вінницькій, Дніпропетровській, Донецькій областях та місті Києві» від 07.07.2011 № 3612-VI, який діяв до кінця 2014 року. При цьому суд вказує, що пунктом 24.2 в плані графіка реалізації в Донецькій області пілотного проекту щодо реформування системи охорони здоровя визначена Центральна міська лікарня м.Докучаєвська Донецької області, а рішенням Донецької обласної ради від 28.01.2014 року затверджені захищені видатки загального фонду обласного бюджету на 2014 рік, і додатком до цього рішення визначено головним розпорядником коштів, передбачених на здійснення податків з охорони здоровя Департамент охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації.

Між тим, Постановою №298 КМУ України від 17.03.2011 року «Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виконання програм та здійснення централізованих заходів з охорони здоровя» затверджений такий Порядок і визначено, на які саме цілі використовуються бюджетні кошти в межах таких програм: на закупівлю ліків, обладнання, закупівлю послуг з розроблення проектної документації щодо підключення центрів медичної допомоги до комунікаційних мереж, будівництво таких ліній мереж звязку, на оплату банківських послуг у звязку із закупівлею коштів у іноземній валюті для придбання ліків та обладнання та інш.. Але використання таких коштів не передбачено для оплати заробітної плати працівникам лікарняних установ, що фінансуються з міських бюджетів.

Включення в додаток до вищевказаного рішення обласної ради від 28.01.2014 року, що регулює розподіл видатків обласного бюджету на 2014 рік за головними розпорядниками коштів, цільових коштів на підтримку проведення реформування системи охорони здоровя у пілотних регіонах, в тому числі в Докучаєвську, не може бути належним підтвердженням обовязку Департаменту охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації використання бюджетних коштів в межах такого пілотного проекту на оплату праці працівників Центральної міської лікарні м.Докучаєвська.

Отже, посилання позивача на Закон України «Про порядок проведення реформування системи охорони здоров'я у Вінницькій, Дніпропетровській, Донецькій областях та місті Києві» від 07.07.2011 № 3612-VI, яким, на ї думку, встановлено підстави для оплати її праці саме Департаментом охорони здоровя Донецької обласної держадміністрації, є необґрунтованими, а висновок суду про можливість задоволення вимог позивача про стягнення заробітної плати з бюджету обласної адміністрації не відповідає встановленим по справі обставинам і нормам матеріального права.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно Переліку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» (із змінами), м. Докучаєвськ є населеним пунктом, на території якого органи державної влади України тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

В скарзі заявник зазначає, що Комунальна лікувально-профілактична установа «Центральна міська лікарня» м.Докучаєвськ не перебуває у підпорядкуванні департаменту, не включена та ніколи не була включена до мережі розпорядників та одержувачів коштів місцевого бюджету.

Статтею 43 Бюджетного кодексу України визначено, що при виконанні місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у цій сфері, є Державна казначейська служба України, яка здійснює свою діяльність згідно з Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим Указом Президента України від 13.04.2011 № 460.

За інформацією Державної казначейської служби України (лист від 29.10.2014 року № 14-08/3424-23840) на виконання статті 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», постанови Правління Національного банку України від 06.08.2014 року №466 «Про призупинення здійснення фінансових операцій» 06.08.2014 року призупинено казначейське обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів та території, яка не контролюється українською владою.

Тимчасовим порядком фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595 (із змінами) (далі - Тимчасовий порядок), передбачено, що у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Відповідно до ч.2 п.4 Тимчасового порядку, переміщення установи на контрольовану територію, а також її функціонування на цій території здійснюється за рішенням органу вищого рівня (у разі переміщення органу місцевого самоврядування - за рішенням відповідної місцевої ради).

Комунальна лікувально-профілактична установа «Центральна міська лікарня» м.Докучаєвську не переміщена і не функціонує на даний час на контрольованій державою території.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що згідно з ст.21 КЗпП України належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа, з якою позивачем укладено трудовий договір.

З відповідачем ОСОБА_1 не перебувала у трудових відносинах.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду як таке, що ухвалено на підставі неповно з'ясованих судом обставин, та таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального права - підлягає скасуванню з ухваленням рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

У відповідності до положень ст.88 ЦПК України, оскільки апеляційна скарга відповідача задоволена, а позивач звільнений від оплати судового збору, то сума недоплаченого Департаментом охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації при зверненні з апеляційною скаргою судового збору в сумі 803,88 грн. компенсується за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313,314,316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації задовольнити.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 10 червня 2016 року скасувати.

В позові ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації про стягнення заробітної плати в сумі 17506 грн. з індексацією та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 7619 грн. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді :

ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6