Номер провадження: 22-ц/785/1065/16
Головуючий у першій інстанції Чебан Н. В.
Доповідач Варикаша О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Бабія А.П.

- Станкевича В.А.

при секретарі - Желєзнову В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.07.2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним,-

встановила:

Позивачка звернулася з вказаним позовом до суду (а. с. 2-3), в якому просила визнати заповіт ОСОБА_5, посвідчений 31.05.2012 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Драченко А.Н. на користь відповідачки ОСОБА_4, недійсним.

Свої позовні вимоги позивачка, як зазначено в рішенні суду, обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, який 31.05.2012 склав заповіт № 166, у якому заповідав у власність ОСОБА_4 земельну ділянку НОМЕР_3, масив НОМЕР_4, розміром 6,6 га, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Вона вважає заповіт недійсним, оскільки в момент складання заповіту ОСОБА_5 тяжко хворів на невиліковне захворювання, тому не усвідомлював значення своїх дій і не міг керувати ними. У зв'язку з вищевикладеним, вона звернулася з вказаною позовною заявою до суду.

В судовому засіданні в суді першої інстанції, як зазначено в рішенні суду, представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, відповідач просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а. с. 153).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.07.2014 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.07.2014 року, в якій просить рішення суду від 15.07.2014 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що незгодна з оскаржуваним рішенням суду тому, що воно незаконне та необґрунтоване, під час його винесення були неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права. Суддя за незрозумілих обставин не звернув уваги на докази, які були надані до позову, не сприяв їй у витребуванні та дослідженні інших доказів і постановив рішення, ґрунтуючись на емоціях, але ніяк не на законі.

В судове засідання учасники процесу не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходили. Від Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог та наданих доказів і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 31.05.2012 року ОСОБА_5 склав заповіт на ім'я ОСОБА_4, серія НОМЕР_1, який посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського нотаріального округу Одеської області Драченком А.Н., та зареєстровано в реєстрі за № 166 (а. с. 49).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть, серії НОМЕР_2, яке видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 11 (а. с. 8).

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач пред'явив позов про визнання правочинів недійсним з підстав, визначених ст. 225 ЦК України, посилаючись на те, що волевиявлення ОСОБА_5 не було вільним і не відповідало його внутрішній волі, даний правочин він вчинив в момент, коли не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Для визнання правочину недійсним з підстав, передбачених ст. 225 ЦК України необхідно встановити наявність хоча б одного з двох факторів, які мали місце в момент вчинення правочину, а саме: дієздатна фізична особа не усвідомлювала значення своїх дій або не могла керувати ними.

З метою встановлення такого стану громадянина в момент вчинення правочину судом першої інстанції було призначено судово-психіатричну (посмертну) експертизу.

У відповідності до акту № 328 від 20.06.2014 року, відповісти на запитання суду за наявними матеріалами цивільної справи в теперішній час немає можливості (а. с. 141-144).

За змістом ст. ст. 57, 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються, зокрема на підставі пояснень сторін, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

З матеріалів даної справи вбачається, що згідно довідки наданої КЗ «Білгород-Дністровська ЦРЛ» № 8 від 03.01.2013 року, за рекомендаціями обласного онкологічного диспансеру хворому ОСОБА_5 призначались анальгетики гр. А (ненаркотичні сильнодіючі знеболювальні препарати). Наркотичні знеболювальні препарати хворому не призначались (а. с. 9).

Згідно акту Миколаївської сільської ради від 29.05.2013 року, складеного в присутності двох свідківОСОБА_7 та ОСОБА_8, - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 від хвороби до кінця своїх днів життя був в повному розумі, діяв добровільно, без будь-якого примусу як фізичного, так і морального, розуміючи значення своїх дій (а. с. 30).

Отже, суд першої інстанції вважав, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що на час підписання заповіту ОСОБА_5 не розумів у повній мірі значення своїх дій, не усвідомлював їх наслідків та не міг керувати ними.

Суд першої інстанції вважав неспроможними доводи позивача з посиленням на те, що ОСОБА_5 не міг усвідомлювати під час підписання заповіту значення своїх дій, та керувати ними, так як вживав сильнодіючі медичні препарати, оскільки під час укладення заповіту, особа ОСОБА_5 та його дієздатність були встановлені приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Драченко А.Н. , який посвідчив справжність вчинених ним дій.

Відтак під час укладення правочину ОСОБА_5 та його дієздатність була встановлена приватним нотаріусом, який посвідчив справжність вчинених ним дій, у судовому засіданні не надано доказів, які б свідчили про те, що на момент вчинення правочину ОСОБА_5 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

За таких обставин, відповідно до ст. 225 ЦК України та, керуючись ст. ст. 10, 58, 59, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд першої інстанції відмовив в задоволенні позову ОСОБА_3

Судова колегія, вважає, що суд першої інстанції, в межах позовних вимог, повно, всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та прийшов до правильного висновку на підставі наданих та досліджених доказів, відмовивши в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Тому судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, наданим доказам та відповідним нормам матеріального і процесуального права, а суд першої інстанції правомірно на підставі вимог закону та на підставі встановлених обставин справи дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивачки.

Оскільки, обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка посилалася на ст. 225 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України , правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Тобто, для того щоб визнати вчинений дієздатною фізичною особою правочин недійсним відповідно до ст. 225 ЦК України необхідно довести що дієздатна особа, яка вчинила цей правочин в момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Проте в матеріалах справи відсутні та суду апеляційної інстанції не надані переконливі докази, що померлий ОСОБА_5 в момент складення та посвідчення оспорюваного заповіту не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними.

Зазначене не вбачається і з актів комісійної посмертної судово-псіхіатричної експертизи, яка призначалася в суді першої інстанції (а. с. 77-79, 142-144 т. 1), а також із висновку судово-психіатричних експертів посмертної судово-психіатричної експертизи, яка призначалася судом апеляційної інстанції (а. с. 4-7 т. 2).

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачка та її представник не з'являються в судові засідання, будь-яких інших доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовують позовні вимоги не надають, а також через неявку їх в судове засідання суд позбавлений можливості з'ясувати чи можуть вони надати відомості, які вказали експерти у висновку.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог позивачки у зв'язку з їх недоведеністю.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання експертів та в задоволенні усного клопотання представника позивачки про витребування медичної документації та допиту свідків (тобто виконання клопотання експертів у повному обсязі), чим фактично позбавлено позивачку можливості користуватися процесуальними правами під час розгляду цивільної справи, категорія якої вимагає обов'язкового призначення і проведення посмертної судово-психіатричної експертизи, судова колегія не приймає до уваги, так як ці доводи не спростовують висновки суду першої інстанції.

Оскільки, за клопотанням позивачки в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу (а. с. 270-272 т. 1) та витребувана медична документація (а. с. 193-194, 246-266 т. 1), допитані свідки (а. с. 201-202 т. 1).

Проте, з висновку судово-психіатричних експертів посмертної судово-психіатричної експертизи, яка призначалася судом апеляційної інстанції (а. с. 4-7 т. 2) не вбачається, що померлий ОСОБА_5 в момент складення та посвідчення оспорюваного заповіту не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними.

Справа в суді апеляційної інстанції перебуває на протязі тривалого часу, у зв'язку з витребуванням медичної документації, викликом та допитом свідків, призначенням експертизи, неявкою учасників процесу в судове засідання. Позивачка та її представник, як зазначено вище, не з'являються в судові засідання, будь-яких інших доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовують позовні вимоги не надають, а також через неявку їх в судове засідання суд апеляційної інстанції позбавлений можливості з'ясувати чи можуть вони надати відомості, які вказали експерти у висновку.

Інші доводи апеляційної скарги, судова колегія також не приймає до уваги, оскільки вони, враховуючи вище зазначене, не спростовують висновки суду першої інстанції

Таким чином, на підставі наведене, враховуючи докази, які містяться в матеріалах справи, обставини, якими позивачка обґрунтовувала свої позовні вимоги, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не спростовують висновки суду.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно відхилити, а рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.07.2014 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.07.2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

А.П. Бабій

В.А. Станкевич