АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

28 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Шкоріної О.І., Стрижеуса А.М.

при секретарі: Бусленко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3, про визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя. Зазначав, що під час шлюбу сторонами сплачено пайові внески за квартиру АДРЕСА_1 у ЖБК «Хімік-17» в м. Києві, членом ЖБК є відповідач, яка отримала свідоцтво про право власності на своє ім'я. Оскільки шлюб між ними розірвано, а квартира є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, просив визнати за ним право власності на 1/2 частину зазначеної квартири.

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 подала зустрічний позов про визнання за нею права власності на спірну квартиру. Зазначала, що частина пайових внесків сплачена за її особисті кошті, крім того, при розірванні шлюбу сторони погодили, що квартира залишається їй у власність, а придбаний за спільні кошти автомобіль належатиме ОСОБА_1 Важає, що ОСОБА_1 пропустив строк позовної давності, оскільки свідоцтво про право власності на квартиру вона отримала ще у 1997 році.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24.02.2015 року первісний та зустрічний позови залишені без задоволення.

Не погодившись з таким вирішенням спору ОСОБА_4, діючи в інтересах ОСОБА_1 за довіреністю, подала апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про поділ майна подружжя та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення первісного позову у повному обсязі та визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 у ЖБК «Хімік-17» в м. Києві. Апелянт посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення, помилковість висновків суду у зв'язку із неправильністю встановлення обставин справи та неправильної оцінки доказів. Зазначає, що судом безпідставно не було ураховано того, що спірна квартира придбана подружжям під час шлюбу, пайові внески у повному обсязі сплачені з сімейного бюджету, позивач постійно проживає в цій квартирі з часу її надання і про оформлення права власності на квартиру ОСОБА_2 йому не було відомо.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13.05.2015 року частково задоволено апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24.02.2015 року скасовано в частині відмови у задоволенні первісного позову та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог та визнання в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_1 права власності на 43/100 частини квартири АДРЕСА_1 у ЖБК «Хімік-17» в м. Києві, а за ОСОБА_2 - на 57/100 частини квартири АДРЕСА_1 у ЖБК «Хімік-17» в м. Києві.

Ухвалою ВССУ від 23.09.2015 року касаційна скарга ОСОБА_2 задоволена частково. Рішення Апеляційного суду м. Києва від 13.05.2015 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя скасовано і в цій частині справу направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали з підстав наведених в ній.

ОСОБА_2, її представник ОСОБА_5 та третя особа - ОСОБА_3 просили апеляційну скаргу відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.08.1985 року по 26.10.1995 року. Від шлюбу мають дочку - ОСОБА_3, яка є третьою особою за зустрічним позовом.

Квартира АДРЕСА_1 в ЖБК «Хімік-17» в м. Києві складається з трьох кімнат житловою площею 44.1 кв.м і була надана на підставі ордеру на житлове приміщення № 084769 від 01.11.1990 року члену ЖБК - ОСОБА_2 на сім'ю з трьох осіб: вона, чоловік, донька.

Згідно з довідкою управління ЖБК від 09.12.1988 року №023/656 ОСОБА_2 дозволено внесення першого внеску в сумі 3 930,0 руб. за зазначену квартиру в ЖБК «Хімік-17».

Рішенням Виконавчого комітету Управління ЖБК ОСОБА_2 надано право на внесення додаткових коштів в сумі 1645 руб.

Відповідно до довідки, виданої ЖБК «Хімік-17» 12.11.1997 року ОСОБА_2 за рішенням Виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 13.07.1990 року № 610 є членом ЖБК «Хімік-17», яка повністю внесла пайовий внесок за квартиру 01.09.1990 року в розмірі 15521,29 руб.

На підставі цієї довідки ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право власності на квартиру від 04.12.1997 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, зареєстрованого в БТІ за реєстровим номером 908 від 15.12.1997 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на 1/2 частину спірної квартири, суд вважав його позовні вимоги недоведеними, оскільки ним не надані докази тому, що квартира була придбана за спільні сумісні кошти подружжя.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції у повній мірі погодитися не можна, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду в частині первісного позову та постановлення нового рішення, яким позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 22 КпШС України (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Виходячи з того, що пайові внески за спірну квартиру у повному обсязі сплачені під час шлюбу сторін, її слід визнати спільним сумісним майном подружжя.

За положеннями ст. 28 КпШС України, у разі поділу спільного сумісного майна подружжя, їх частки визнаються рівними.

Разом із цим, згідно з ч. 1 ст. 24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або у порядку успадкування, є власністю кожного з них.

Із копії ощадної книжки ОСОБА_2 вбачається, що у травні 1985 року на її рахунок було внесено 2300 руб., а у серпні 1989 року ці кошти разом з процентами, в загальній сумі 2 587, 03 руб., були зняті.

ОСОБА_2 стверджує, що зняті з її рахунку кошти були внесені для погашення паю за квартиру і ці її твердження позивачем не спростовані.

За тих обставин, коли у погашення вартості квартири внесені особисті кошти відповідачки частки сторін у власності не можна визнати рівними й колегія суддів приходить до висновку, що частка відповідачки у власності підлягає збільшенню на суму внесену з її особистих коштів.

Отже, оскільки за квартиру внесено 15 521,29 руб, що становить 100% її вартості, то спільні кошти подружжя складають 12 934.26 руб.( 15 521.29 - 2 587.03) або 83% від загальної вартості квартири й частка кожної із сторін у спільних коштах є рівною, тобто 12 934.26 руб.: 2 = 6 467.13 руб, що дорівнює 41,7 % або 42/100 часткам.

Таким чином за позивачем належить визнати право власності на 42/100 частини квартири, а за відповідачкою - на 58/100 частин квартири.

В частині відмови у задоволенні зустрічного позову рішення суду першої інстанції не оскаржувалося й виходячи з положень ст. 303 ЦПК України в цій частині судом апеляційної інстанції не перевірялося.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 313-314, 316, 317ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту: Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 у ЖБК «Хімік-17» в м. Києві спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 42/100 частини квартири АДРЕСА_1 у ЖБК «Хімік-17» в м. Києві. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 58/100 частин квартири АДРЕСА_1 у ЖБК «Хімік-17» в м. Києві

В інший частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа № 754/11103/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2158 /2016

Головуючий у суді першої інстанції: Буша Н.Д.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.