Справа № 754/1370/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1005/2016
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л. В.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Вакарук В.М., Горейко М.Д.,

секретаря Драганчук У.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Івано-Франківського міського суду від 22 грудня 2015 року

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 22 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ПАТ «Укрсоцбанк», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що судом не встановлено фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Апелянт вказує на те, що позичальником не виконувались умови договору кредиту, зокрема порушувалися строки повернення кредиту.

Згідно з п.п 3.3.8 Договору кредиту, позичальник зобов'язаний повертати кредит з дотриманням графіку, визначеного в п. 1.1 Договору кредиту №380/693/07-Ж від 13 червня 2007 року.

Неналежне виконання взятих зобов'язань позичальником за договором кредиту призвели до виникнення заборгованості, яка станом на 22.01.2015 року згідно з розрахунками заборгованості складає 2 371 820, 77 грн.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не вірно прийшов до висновку про те, що банк не надав належних доказів для підтвердження позовних вимог, оскільки у розрахунку заборгованості чітко зазначено, що відповідачем було вчинено проплати за тілом кредиту - 4 935, 80 доларів США, та відсотками - 18 013, 51 доларів США.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» в повному обсязі.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укпсоцбанк», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано до суду, незважаючи на неодноразові виклики до суду, незважаючи на визнання явки представника позивача у судове засідання обов'язковою, належних та допустимих доказів для підтвердження позовних вимог, а саме:

- документів, що підтверджують надання позивачем грошових коштів у сумі 97 435,00 доларів США на підставі укладеного договору кредиту № 380/693/07-Ж від 13 червня 2007 року, оскільки у заяві на видачу готівки № 14 від 13 червня 2007 року відсутній підпис ОСОБА_2;

- документів про те, що у відповідача був відкритий позичковий рахунок та про оплату з позичкового рахунку позичальника розрахункових документів з подальшим перерахуванням на рахунок Фонду фінансування будівництва;

- про укладання ОСОБА_2 договору про участь у Фонді фінансування будівництва та договору про співробітництво.

Також позивачем не надано належних та допустимих доказів про те, що відповідачем виконувалися зобов'язання з погашення кредиту згідно укладеного договору кредиту № 380/693/07-Ж від 13 червня 2007 року, оскільки розрахунок заборгованості та довідка від 17 липня 2015 року не можуть вважатися належними доказами про повернення кредиту.

Однак, до такого висновку суд першої інстанції прийшов передчасно, без належного дослідження зібраних доказів у справі та з порушенням вимог матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 13 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (а.с. 23) та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту № 380/693/07-Ж, згідно п. 1.1 ст. 1 якого банк, як кредитор надає позичальнику Дименкову М.С. у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 97 435,00 доларів США зі сплатою 12,70 процентів річних за користування Кредитом щомісячно та порядком повернення суми кредиту до 10-го числа кожного місяця не пізніше 12 червня 2032 року.

При цьому позичальник був ознайомлений з умовами зазначеного договору, а також із порядком та строками здійснення погашення отриманого кредиту і сплати процентів за його користування, що підтверджується його особистим підписом (а.с. 13-17).

Статтею 2 договору кредиту № 380/693/07-Ж від 13 червня 2007 року встановлений порядок надання кредиту.

Згідно п. 2.1 ст. 2 даного договору, надання Кредиту проводиться шляхом оплати з позичкового рахунку позичальника розрахункових документів на цілі, визначені в п. 1.2 цього договору, з подальшим перерахуванням на рахунок Фонду фінансування будівництва відповідно до договорів про участь у Фонді фінансування будівництва та Договору про співробітництво.

Моментом (днем) надання кредиту вважається день першої оплати з позичкового рахунку розрахункових документів позичальника в повній або частковій сумі кредиту (п. 2.2 ст. 2 договору кредиту) (а.с. 14).

Згідно заяви на видачу готівки № 14 від 13 червня 2007 року, здійснюється видача готівки у сумі 97 435,00 доларів США отримувачу ОСОБА_2 (а.с. 18).

Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 22 січня 2015 року за договором кредиту № 380/693/07-Ж від 13 червня 2007 року виникла заборгованість на загальну суму 150 260,22 доларів США, що еквівалентно 2 371 820,77 грн., що складається з заборгованості за кредитом - 92 499,20 доларів США, що еквівалентно 1 460 077,21 грн., заборгованості за відсотками - 57 761,02 доларів США, що еквівалентно 911 743,56 грн. (а.с. 6-12).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 610 ЦК України встановлює, що зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання, або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем на обґрунтування заборгованості, яка виникла у відповідача за договором кредиту №380/693/07-Ж від 13 червня 2007 року, суду першої інстанції була надана довідка від 17 липня 2015 року, відповідно до якої відповідачем перераховувалися кошти в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту № 380/693/07-Ж від 13 червня 2007 року в сумі 4 935,80 дол. США за тілом кредиту та 18 013,51 дол. США за відсотками (а.с. 74).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було підстав вважати, що дана довідка не може бути належним доказом про сплату відповідачем частини даного кредиту. Навпаки, з копії договору кредиту, укладеного між сторонами та підписаного обома сторонами та довідки про стан виконання кредитного договору вбачається, що відповідач виконав частково умови даного договору, а іншого договору між цими ж сторонами не укладалося.

Відсутні також підстави сумніватися у отриманні відповідачем коштів від кредитора за умовами даного договору, оскільки відповідачем кошти були отримані і частково повернуті. Однак, у відповідача виникла заборгованість, оскільки останній припинив виконання зобов'язання за цим договором, що дало позивачу підстави для звернення до суду з даним позовом про дострокове стягнення заборгованості за договором кредиту.

Розрахунок заборгованості за договором кредиту складено позивачем відповідно до умов договору і судом приймається у розмірі 2 371 820 грн 77 коп. Дана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача, а позов підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст..88 ЦПК України з відповідача на користь позивача з урахуванням задоволених вимог підлягає і стягнення судових витрат.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено рішення без додержанням норм матеріального і процесуального права, тому воно не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 22 грудня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення. Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідент. номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»( , м. Київ, вул.. Ковпака 29) заборгованість за кредитним договором № 380/693/07-Ж від 13.06.2007 року станом на 22 січня 2015 року в розмірі 2 371 820 (два мільйони триста сімдесят одна тисяча вісімсот двадцять) гривень 77 копійок та 7673,40 грн. понесених судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

В.М.Вакарук

М.Д.Горейко