Справа №592/8479/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Труханова Л. М.
Номер провадження 22-ц/788/1441/16 Суддя-доповідач - Сибільова Л. О.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Лузан Л. В. , Хвостика С. Г. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 квітня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а:

1 вересня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про оспорювання батьківства, в якому просив виключити з актового запису № 436 про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, складеного 28 квітня 2015 року Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, відомості про нього як про батька (т. 2, а. с. 2 - 3).

07 грудня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, мотивуючи вимоги тим, що з 17 жовтня 2014 року вона перебуває з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після одруження вони проживали у м. Стрий Львівської області, однак через різні погляди на сімейне життя, постійне непорозуміння та відсутність будь-якої допомоги з його боку у березні 2015 року їх відносини припинилися і вона повернулась в м. Суми, де проживає з сином.

На даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, не має будь-якого доходу, однак відповідач не допомагає їй навіть в утриманні сина, хоча в травні 2015 року вона надіслала йому листа з проханням надавати грошове утримання їй та сину.

Інших дітей та непрацездатних батьків відповідач не має, аліменти нікому не платить, має змогу надавити матеріальну допомогу на утримання її та дитини, але цього не робить.

Просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи стягнення з 18 травня 2015 року, та на її утримання - в розмірі 1/4 частини усіх видів (доходу) заробітку щомісячно, починаючи стягнення з 18 травня 2015 року і до досягнення дитиною трьох років (а. с. 2- 3, т.1).

За заявами сторін ухвалою суду від 11 березня 2016 року їх позови об'єднані в одне провадження (а. с. 14, 36, т.1, а. с. 76, т. 2).

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 квітня 2016 року позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Ковпаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, про оспорювання батьківства залишена без розгляду в зв'язку з повторною неявкою позивача в судове засідання на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (а.с.83, т.2).

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 квітня 2016 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 07 грудня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття чи до зміни матеріального становища сторін.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з 07 грудня 2015 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6, чи до зміни матеріального становища сторін.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в розмірі 974,4 грн.

Рішення в частині стягення аліментів на утримання дитини за один місяць допущене до негайного виконання.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 червня 2016 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 квітня 2016 року залишено без задоволення (а.с. 96 - 98, 112-113, т.2 ).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Вказує, зокрема, що суд першої інстанції не дослідив обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування та не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні, а саме - те, що він ніколи не працював, не має доходу, а тому йому дуже важко буде сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Суд не врахував, що позивач отримує допомогу від управління соціального захисту населення, яка є достатньою для утримання дитини. Його батько ОСОБА_7 є інвалідом ІІІ групи, потребує матеріального забезпечення, так як часто хворіє, і він здійснює за ним догляд, у зв'язку з чим не може працевлаштуватися. У нього немає у власності нерухомого майна, яке б він зміг продати, щоб сплачувати аліменти.

Вважає, що підставою для подачі до суду позову про стягнення аліментів стало те, що він подав заяву про оспорювання батьківства, яку було залишено без розгляду, і позивачу відомо, що він не має можливості сплачувати аліменти. Позивач не надала доказів на підтвердження його майнового стану.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, яка заперечує проти скарги та вважає рішення суду вірним, пославшись на те, що відповідач користується дорогими технічними засобами, про що свідчать викладені ним в мережі Інтернет відеозображення матеріалів їх цивільної справи з його коментарями щодо розгляду справи судом, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач повинен і має можливість надавати матеріальну допомогу в частці від доходу на утримання малолітнього сина та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною і не має можливості мати самостійне джерело існування, та врахував майнове становище сторін, вік дитини, а також те, що відповідач є працездатним, інших аліментних зобов'язань не має.

Цей висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що з 17 жовтня 2014 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 1100, від якого мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є відповідач (а. с. 6 - 7, т.2, а. с. 7-8, 18, 20, 21, 24, т.І).

Згідно висновку судово-медичного експерта відділення судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 369 від 9 жовтня 2015 року, проведеної за заявою ОСОБА_3 на підставі ухвали суду від 9 жовтня 2016 року, вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_5 складає величину не менш ніж 99,99%, тобто біологічне батьківство практично доведено (а. с. 41, 57 - 60, т.2).

Відповідач ОСОБА_3 проживає і зареєстрований в м. Стрий Львівської області (а. с. 8, т.2)

Позивач ОСОБА_4 проживає і зареєстрована в м. Суми. Малолітній син проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні, що не спростовується сторонами (а. с. 4, 6, т.1, а. с. 14, т.2).

18 травня 2015 року ОСОБА_4 зверталась до ОСОБА_3 з листом про надання грошових коштів на утримання її та їх неповнолітньої дитини (а.с. 9 - 10, т. І).

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Частина 1 ст. 180 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181, ст. 182 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших обставин, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного; право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Частиною 1 ст. 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Отже, кошти на утримання дружини, відповідно до положень ст. ст. 75, 80, 84 СК України, є аліментами.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 57, 58, ч. ч. 2-3 ст. 60 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду відповідає принципу диспозитивності, встановленому ч. 1 ст. 11 ЦПК України, згідно якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Апеляційна скарга відповідача підлягає відхиленню, оскільки, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, він не довів наявності правових підстав для скасування рішення суду.

Суд вірно врахував, що позивачка, маючи на утриманні півторарічного сина, батьком якого є відповідач, на момент звернення з позовом до суду не має можливості самостійно утримувати себе, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, позбавлена можливості одержувати будь-який дохід власною працею, домовленість про утримання сторонами не досягнута.

Виходячи з матеріального становища відповідача, який не є інвалідом, є працездатним, він спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини у визначеному судом розмірі, який враховує інтереси позивачки, дитини та не порушує права відповідача, який не надав доказів тому, що добровільно надає допомогу на їх утримання чи не може надавати таку допомогу.

Посилання відповідача, який є молодою працездатною особою, ІНФОРМАЦІЯ_5, на його непрацевлаштування та відсутність власних доходів, не доводять наявність правових підстав для звільнення його від сплати аліментів на утримання дружини чи зменшення аліментів на утримання сина.

Колегія суддів вважає такими, що взагалі не ґрунтуються на вимогах закону, його доводи про те, що розмір соціальної допомоги, яку отримує позивачка в управлінні соціального захисту, достатній для утримання дитини, тобто відповідач в цій частині висловлює думку, що і на утримання сина, батьком якого він є, він не повинен сплачувати аліменти.

В справі відсутні докази тому, що обов'язок відповідача утримувати дитину позбавляє його можливості утримувати і позивачку в розмірі, визначеному судом, який є помірним, не є завищеним.

Суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про те, що, незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходу, чоловік зобов'язаний утримувати дружину, яка доглядає за дитиною до досягнення нею трьох років. Така особа не може бути визнана неспроможною сплачувати аліменти, якщо вона, будучи працездатною, не працює без поважних причин. Відповідач не надав доказів тому, що він вживав заходів до пошуку офіційної роботи.

Посилання відповідача як на доказ його неспроможності сплачувати аліменти, на те, що його батько потребує матеріального забезпечення в зв'язку з тим, що часто хворіє, та він за ним доглядає, а тому не може працевлаштуватись, також не спростовують висновків суду. Потреба батька в сторонньому догляді, та обставина, що батько, який є інвалідом третьої групи, є повністю непрацездатним, і саме з цих підстав не може працевлаштуватись відповідач, що батько не має власних доходів, належними доказами, в тому числі медичними документами, не підтверджені. Не надав відповідач і доказів тому, яке матеріальне забезпечення він надає батькові та з яких джерел.

Не спростовані доказами і доводи позивачки про те, що батько має інших членів сім'ї, які за необхідності можуть та повинні за ним доглядати.

Посилання відповідача на те, що суд порушив його процесуальні права на подачу заперечення на позов, також не спростовують висновків суду, оскільки і апеляційному суду ним не надані докази, які б спростовували судове рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстави для скасування рішення суду відсутні.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 квітня 2016 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -