Cправа № 127/9905/16-ц
Провадження № 2/127/3833/16
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

16 травня 2016 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гриневич В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, в якій просив зняти арешт накладений на все нерухоме майно, постановою серії АА №666363, виданою 22.02.2006р. відділом державної виконавчої служби у Ленінському районі м. Вінниці.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали суд дійшов висновку про необхідність залишення її без руху, з огляду на таке.

Статтею 119 ЦПК України встановлено вимоги до форми та змісту позовних заяв, зокрема відповідно п.п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Однак, в порушення вищевказаних вимог, в позовній заяві не в повній мірі міститься виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, у звязку з чим неможливо встановити зміст позовних вимог.

Зокрема, в позовній заяві, ні в описовій, ні в прохальній її частині, не зазначено з якого саме нерухомого майна позивач просить зняти арешт.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Таким чином, оскільки позовна заява не містить найменування та місцезнаходження майна з якого пропонується зняти арешт, суд позбавлений можливості визначитися з підсудністю для розгляду даної справи.

Крім того, як вбачається з наданої позивачем постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.02.2016р. арешт на майно накладено у звязку з виконанням наказу господарського суду Вінницької області від 21.10.2005р. №6/321/04 про стягнення боргу з СПД ФО ОСОБА_2 на користь ДП «Судовий інформаційний центр». В той же час, з позовної заяви побічно вбачається, що накладений арешт не був знятий державним виконавцем при закінченні виконавчого провадження.

Отже, фактично позивачем оскаржуються дії державного виконавця відділу ДВС Ленінського району м. Вінниці вчиненні при виконанні рішення господарського суду.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Пленум Вищого господарського суду України у постанові від 24.10.2011р. N10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» розяснив судам, що господарським судам підвідомчі на загальних підставах справи зі спорів, пов'язані з визнанням права на майно, на яке накладено арешт, і про зняття з нього арешту та з розглядом позовів до юридичної особи, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної

особи - за умови, коли сторонами у судовому процесі є підприємства чи організації у розумінні статті 1 ГПК. Що ж до скарг, які подаються до суду на підставі статті 82

названого Закону та статті 121-2 ГПК, то, за змістом останньої з названих норм, їх розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції.

Однак, з матеріалів позовної заяви не вбачається чи зареєстрований позивач на даний час фізичною особою підприємцем та який зміст і стан виконання наказу господарського суду Вінницької області від 21.10.2005р. №6/321/04.

Статтею 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Виходячи з наведеного вище, позовна заява ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про зняття арешту з майна, підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 119, 121 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про зняття арешту з майна, залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати 3 (трьох) днів з дня отримання позивачем даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: