У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Першко О.О.

секретар судового засідання Слободенюк В.М.,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

державного виконавця Пилипаки С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку звернення до суду ізскаргою на постанову державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 13 лютого 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою на постанову державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 13 лютого 2015 року та просить скасувати дану постанову, відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-648 виданого Рівненським міським судом 12 лютого 2013 року, зобовязати державного виконавця виконати рішення Рівненського міського суду від 05 грудня 2012 року, зобовязати ОСОБА_4 звільнити належну ОСОБА_2 площу 6,6 м2 в даній кімнаті, та надати дублікат ключа від нижнього замка вхідних дверей в кімнату №167 по вул. Льонокомбінатівська, 15, що надасть можливість ОСОБА_2 проживати в даній кімнаті. Заявник також вказує, що нею пропущено строк на оскарження постанови державного виконавця з поважних причин, а саме: державний виконавець винісши оскаржувану постанову обіцяв зобовязати боржника ОСОБА_4 виконати рішення Рівненського міського суду від 05 грудня 2012 року. Згодом зясувалось, що він цього не зміг зробити. Оскаржити постанову вчасно не змогла, оскільки ОСОБА_4 звернулася до суду із позовною заявою до Рівненського міського суду про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Вона наперед передбачити не могла, яке суд винесе рішення по справі, тому із скаргою не зверталася. 22 вересня 2015 року рішенням Рівненського міського суду в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. 24 листопада 2015 року ухвалою апеляційного суду Рівненської області рішення від 22 вересня 2015 року залишено без змін.

Просить суд поновити строк на оскарження постанови державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 13 лютого 2015 року.

В судовому засідання представник заявника клопотання про поновлення строку підтримав, з мотивів у ньому наведених, просив його задовольнити.

Державний виконавець просив в задоволенні клопотання про поновлення строку відмовити, оскільки строк заявником пропущений без поважних причин.

Суд, дослідивши клопотання про поновлення строку на звернення до суд із скаргою на постанову державного виконавця, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ. Про місце і час розгляду цього питання повідомляються особи, які беруть участь у справі. Присутність цих осіб не є обов'язковою.

В своїй скарзі та в клопотанні про поновлення строку звернення до суду ОСОБА_2 вказала, що після прийняття остаточного рішення апеляційним судом Рівненської області 24 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до неї про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням кімнатою № 167 у гуртожитку № 10 по вулиці Льонокомбінатівській, 15 в м.Рівне, в неї виник намір оскаржити постанову державного виконавця від 13 лютого 2015 року про закриття виконавчого провадження про примусове виконання рішення Рівненського міського суду від 12 лютого 2013 року про зобовязання ОСОБА_4 не чинити їй перешкоди у користуванні кімнатою № 167 у гуртожитку № 10 по вулиці Льонокомбінатівській, 15 в м.Рівне, оскільки два спори були між собою взаємоповязані. Зазначила, що акт державного виконавця від 13 лютого 2015 року та оскаржувану постанову вона підписала, оскільки була впевнена, що рішення суду від 12 лютого 2013 року буде виконане.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

При вирішенні питання про те, які саме підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, то суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав Цивільний процесуальний кодекс України не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій.

Таким чином, ОСОБА_2 стало фактично відомо про порушення її прав в день винесення оскаржуваної постанови 13 лютого 2015 року, в судовому засіданні представником заявника вказано, що оскаржувану постанову ОСОБА_2 отримала 21 березня 2015 року, проте зі скаргою заявник звернулася до суду лише 23 грудня 2015 року. Будь-яких належних та допустимих доказів про те, що вона не мала змоги та можливості подати скаргу до суду в межах десятиденного строку, вона суду не подала. Розгляд судами справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - виконавчого комітету Рівненської міської ради до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, ніяким чином не перешкоджав ОСОБА_2 реалізувати своє право передбачене ст. 383 ЦПК України та звернутися до суду із скаргою на рішення державного виконавця.

Відтак, клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку звернення до суду ізскаргою необґрунтоване, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Оскільки, судом не встановлено поважних причин пропущення ОСОБА_2 строку звернення до суду із скаргою, тому її скаргу слід залишити без розгляду, при цьому звернути увагу на те, що після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, вона має право звернутись до суду повторно.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.72, 385 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку звернення до суду ізскаргою на постанову державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 13 лютого 2015 року відмовити.

Скаргу ОСОБА_2 на постанову державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 13 лютого 2015 року- залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя О.О. Першко