Справа № 569/9888/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар Шкіндер І.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третіх осіб ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (надалі відповідач), в якій просить усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: вул. Коперніка, 11а, м. Рівне, шляхом знесення самочинно збудованого гаража, загальною площею 21,2 кв.м. та зобовязати відповідача знести за власний рахунок вказаний самочинно збудований гараж.

Позовну заяву мотивує тим, що є власником 7/100 частки в праві спільної часткової власності на житловий будинок № 11а (квартира №6) по вул. Коперніка в м. Рівне. Власником 26/100 частини в праві спільної часткової власності на житловий будинок № 11а (квартира № 5) по вул. Коперніка в м. Рівне є відповідач. В 1987 році ОСОБА_5 було самовільно збудовано ряд господарських будівель, в тому числі і гараж з позначкою "В", загальною площею 21,2 кв.м., без отримання відповідних дозволів та погоджень, всупереч санітарним, будівельним, екологічним, архітектурним та протипожежним нормам. На даний час новим власником, який розпоряджається та користується вказаним гаражем є відповідач. Позивач є інвалідом І групи та пересувається на візку, в силу стану свого здоров'я часто викликає швидку допомогу або користується транспортними послугами інватаксі, однак вищевказаний самовільно збудований гараж обмежує йому вільний доступ до його житла. Вважає, що оскільки відповідач є власником самочинного будівництва, яке збудоване з порушенням ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", то саме вона має демонтувати даний об'єкт нерухомості.

Ухвалою Рівненського міського суду від 23 вересня 2016 року до участі в справі залучено виконавчий комітет Рівненської міської ради та Рівненську міську раду в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав наведених в позовній заяві, просив його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала.

Представник відповідача щодо задоволення позову заперечила та вказала, що житловий будинок, в складові частини якого входить і сарай Б-1, площею 21,2 кв.м., належить на праві спільної часткової власності зокрема відповідачу 15/100, позивачу 7/100. Ніякого самочинного будівництва відповідачем вчинено не було, всі господарські будівлі побудовані з відповідного дозволу та в належному порядку, в технічних паспортах відсутні будь-які позначки щодо самочинного будівництва. Також вказала, що хоча між сторонами встановлено порядок користування житловим будинком і допоміжними будівлями, однак в натурі частки виділені не були, і в свідоцтві про право на спадщину за законом, яке видано позивачу, від 11 вересня 2014 року також зазначена спірна будівля, а тому позивачу достеменно було відомо, що дана будівля обліковується як така, що перебуває у спільній частковій власності сторін та інших співвласників жилого будинку. Позивач не надав доказів вчинення відповідачем самочинного будівництва та доказів, які б підтверджували факт порушення його прав.

Представник третіх осіб ОСОБА_4 в судовому засіданні вказала, що земельна ділянка, на якій знаходиться спірна споруда, перебуває у комунальній власності. В матеріалах справи наявні документи, які підтверджують право власності відповідача на спірну нерухомість, однак причини надання Управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради відповіді, що гараж є самочинним будівництвом їй невідомі.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруди, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Стаття 391 ЦК України передбачає захист права власності.

Відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 7/100 житлового будинку №11а по вул. Коперніка в м. Рівне, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Рівненською державною нотаріальною конторою 11 вересня 2014 року. Як слідує з наданого позивачем витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11 вересня 2014 року до складових частин вказаного житлового будинку входять: Б-1 сарай, В-1 сарай, Г-1 сарай цегляний, Д-1 сарай цегляний, Е-1 гараж металевий, Ж-1 сарай, З-1 сарай цегляний, в - вбиральня, д - вбиральня, 1 огорожа металева сітка.

ОСОБА_2 на підставі договору дарування частини домоволодіння від 23 червня 2010 року отримала у власність частину домоволодіння, що складає 15/100, ідеальну частку домоволодіння №11а, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Коперніка. Вказане домоволодіння складається з: 1А1 житловий будинок, 2 В 1 сарай, 3 З 1 сарай, 4 в - вбиральня, 5 д вбиральня, 6 № 1 огорожа, 7 Б 1 - сарай, 8 Г сарай, 9 Д 1 сарай, 10 Е гараж, 11 Ж 1 сарай (п.3 даного договору дарування). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13 грудня 2013 року, наданого відповідачем, до складових частин вказаного житлового будинку входять: Б-1 сарай цегляний, В-1 сарай, Г-1 сарай цегляний, Д-1 сарай цегляний, Е-1 гараж металевий, Ж-1 сарай, З-1 сарай цегляний, в - вбиральня, д - вбиральня, 1 огорожа металева сітка.

Як слідує з технічних паспортів на садибний (індивідуальний) житловий будинок №11а по вул. Коперніка в м. Рівне виготовлених станом на 18 лютого 2010 року та 19 вересня 2016 року до допоміжних будівель та споруд даного будинку входять: Б-1 сарай, В-1 сарай, Г-1 сарай, Д-1 сарай, Е-1 гараж, Ж-1 сарай, З-1 сарай, в - вбиральня, д - вбиральня, 1 огорожа.

Позивач в судовому засіданні підтвердив та особисто вказав на плані земельної ділянки садибного (індивідуального) житлового будинку до технічного паспорту, що предмет спору самочинно збудований гараж, загальною площею 21,2 кв.м., який знаходиться на земельній ділянці за адресою: вул. Коперніка, 11а, м. Рівне це і є сарай Б-1, площею 21,2 кв.м., на який сторонам видано правовстановлюючі документи.

Оскільки спірна частина обєкта нерухомого майна сарай Б-1, площею 21,2 кв.м., в установленому законом порядку прийнята до експлуатації, на неї видані правовстановлюючі документи свідоцтво про право на спадщину, нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинного будівництва.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

ОСОБА_1 не надано жодного доказу на підтвердження того, що сарай Б-1, площею 21,2 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Коперніка, 11а, м. Рівне, не відповідає вимогам державних санітарних, будівельних, екологічних, архітектурних та протипожежних норм, порушує його права та не доведено належними та допустимими доказами, яка частина земельної ділянки за вказаною адресою зайнята відповідачем самовільно.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то з врахуванням положень ст. 88 ЦПК України судові витрати стягненню не підлягають, так як компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 212-215, 218, 294, 296, 297 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майнавідмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 28 жовтня 2016 року.

Суддя О.О. Першко