Справа № 141/1013/15-ц Провадження № 22-ц/772/1042/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 56Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Стадника І.М., Войтка Ю.Б.

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом споживчого товариства «Тріумф-МВ» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків, -

встановила:

В жовтні 2015 року Споживче товариство (далі СТ) «Тріумф-МВ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач перебувала у трудових відносинах з позивачем та працювала на посаді продавця магазину в с. Кошлани Оратівського району з 04.02.2013 року по 26.08.2015 року. З ОСОБА_2 було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Черговою інвентаризацією товарних залишків і грошових коштів, проведеною 16.08.2015 року згідно з наказом №4 від 14.08.2015 року була виявлена недостача товарно-матеріальних цінностей в розмірі 55 000 грн. На підставі ст. ст. 134, 135-1 КЗпП України просив стягнути з відповідача на користь СТ «Тріумф-МВ» с. Балабанівка Оратівського району Вінницької області 55 000 грн. матеріальної шкоди та судові витрати у справі.

Заочним рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь СТ «Тріумф-МВ» с. Балабанівка Оратівського району Вінницької області матеріальну шкоду в розмірі 55000 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неповне зясування обставин, які мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначала, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що в магазині працювало двоє продавців, інший з яких ОСОБА_3, розтрати за весь час роботи в магазині нею не допускалося. Судом не досліджено документи первинного бухгалтерського обліку (отримання ОСОБА_2 товару для реалізації, здачу виручки). Наданий бланк інвентаризаційного опису від 16.08.2015 року за своїм змістом та загальною сумою нестачі не відповідає бланку, який дійсно було підписано продавцями магазину с. Кошлани ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на суму нестачі 110 000 грн., також у бланку не зазначено інші групи товарів в залишку, які реалізовує магазин. Підпис відповідача в наданому бланку інвентаризаційного опису підроблений та містить підпис голови товариства ОСОБА_4, яка була відсутня на момент проведення перевірки. За фактом нестачі відповідач зверталася в правоохоронні органи для проведення перевірки.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав з підстав, зазначених в ній, просив суд її задовольнити.

Представник позивача СТ «Тріумф- МВ» - ОСОБА_6 проти апеляційної скарги заперечив, просив суд її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

По справі встановлено, що на підставі наказу СТ «Тріумф-МВ» № 5 від 04.02.2013 року ОСОБА_2 була прийнята на роботу продавцем магазину с. Кошлани з 04.02.2013 року з неповним робочим днем 4 години (а.с. 11)

04 лютого 2013 року між керівником СТ «Тріумф-МВ» ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно з яким працівник, який займає посаду продавця, безпосередньо повязану із збереженням та продажем товарів, збереженням грошових коштів приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення ввірених йому підприємством матеріальних цінностей.

Пунктом 5 договору встановлено, що дія даного договору розповсюджується на весь час роботи із ввіреними працівникові матеріальними цінностями підприємства. Договір підписано сторонами (а.с. 19).

На підставі наказу № 4 від 14.08.2015 року про проведення інвентаризації товарних залишків грошових коштів 16.08.2015 року було проведено інвентаризацію в магазині с. Кошлани. Інвентаризації підлягали товар, тара, інвентар, грошові кошти (а.с. 22).

Відповідно до порівняльної відомості результатів інвентаризації товарів, матеріалів, тари і грошових коштів в торгівлі від 16.08.2015 року проведеної інвентаризаційною комісією в складі голови СТ «Тріумф-МВ» ОСОБА_4 та головного бухгалтера Оратівського РайСТ ОСОБА_7, розпочатої і закінченої 16.08.2015 року, у продавця ОСОБА_2 виявлено нестачу товарів на загальну суму 55 000 грн. (п'ятдесят п'ять тисяч гривень). Відомість, інвентаризаційний опис товарів, тари і грошових коштів у торгівлі, товарно-грошовий звіт №8 підписані матеріально відповідальною особою ОСОБА_2 (а.с. 23-28).

На підставі наказу № 9 від 25.08.2015 року ОСОБА_2 було звільнено з роботи продавця магазину с. Кошлани по п.1 ст. 36 КЗпП України, за згодою сторін з 26.08.2015 року (а.с. 18).

Згідно з відповіді Оратівського РВ УМВС України у Вінницькій області від 07.10.2015 року №5584 , наданої представником відповідача в судовому засіданні в апеляційному суді, розгляд заяви ОСОБА_2 про незаконне звинувачення у нестачі коштів під час ревізії 16.08.2015 року припинено в звязку з відсутністю кримінального правопорушення.

Оскільки зазначена відповідь не містить будь-яких доказів, які мають значення для вирішення справи, а тому не приймаються апеляційним судом до уваги.

Згідно з п.3. договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність у випадку незабезпечення з вини працівника збереження довірених йому матеріальних цінностей відшкодування проводиться згідно з чинним законодавством України.

Статетю 130 КЗпП України встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Згідно із ст. 131 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна.

Працівники зобов'язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді.

Відповідно до ст. 134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті135-1 КЗпП України укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

За змістом ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку посад і робіт працівників, з якими підприємством можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 р. №447/24 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 14 вересня 1981 року №259/16-59) до таких робіт відносяться роботи з продажу (відпуску) товарів (продукції), їх підготовки до продажу незалежно від форм торгівлі та профілю підприємства (організації).

Межі матеріальної відповідальності працівників за шкоду, завдану підприємству, установі, організації розкраданням, умисним зіпсуттям, недостачею або втратою окремих видів майна та інших цінностей, а також у тих випадках, коли фактичний розмір шкоди перевищує її номінальний розмір, встановлюються законодавством (ст. 135 КЗпП України).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем з її вини не забезпечено виконання обов'язків, передбачених договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність щодо збереження ввірених їй позивачем матеріальних цінностей , внаслідок чого виникла недостача в розмірі 55 000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, який є обґрунтованим , до якого суд дійшов з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи відповідача про те, що підписи в бланках інвентаризаційного опису їй не належать та є підробленими не підтверджені належними та допустимими доказами у справі.

Посилання відповідача на існування іншої відомості результатів інвентаризації, в якій відображена сума нестачі на 110 000 грн. ґрунтується на припущеннях.

ОСОБА_7, відповідно, відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також ОСОБА_2 не спростовано факту виявлення нестачі та заподіяння матеріальної шкоди товариству на суму 55 000 грн., з яким відповідач погодилася, шляхом підписання відомості, інвентаризаційного опису від 16.08.2015 року.

З цих підстав колегією не беруться до уваги посилання відповідача на те, що судом не було досліджено документів первинного бухгалтерського обліку (отримання ОСОБА_2 товару для реалізації, здачу виручки).

При цьому, матеріально-відповідальною особою у документах інвентаризації зазначена лише ОСОБА_2, а тому доводи відповідача про те що судом не було взято до уваги наявність іншого продавця ОСОБА_3 є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин суд першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права, повно та всебічно дослідивши обставини справи дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Враховуючи наведене, керуючись, ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_8

Судді: /підпис/ ОСОБА_9

/підпис/ ОСОБА_10

Згідно з оригіналом: