Справа № 713/1193/16-ц
Провадження №2/713/550/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2016 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Кибич І.А.

з участю секретаря Мірчева О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом до відповідачів ОСОБА_2 сільської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Посилається на те, що 11 січня 2016 року померла її матір ОСОБА_9.

Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку, з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований в с.Вовчинець по вул.Маковій, 7, Вижницького району Чернівецької області.

За життя ОСОБА_9, а саме 09.06.2015 року, залишила заповітне розпорядження, згідно яких все належне їй майно заповіла їй. Крім неї спадкоємцями першої черги за законом є її брати ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5 та сестри ОСОБА_7, ОСОБА_8, які відмовились від спадщини на її користь, складений матірю заповіт не оспорюють. Інших осіб, які мають право на обовязкову частку у спадковому майні немає.

Вона, як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак приватний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.

Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме, на житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Вовчинець по вул.Маковій, 7, Вижницького району Чернівецької області, який належав померлій 11.01.2016 року ОСОБА_9.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до початку розгляду справи позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради не зявився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача ОСОБА_2 сільської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному обємі та просять справу розглядати без участі представника сільської ради.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не зявилась, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи від відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають, не заперечують щодо задоволення позову.

В судове засідання ОСОБА_6 не зявився, вручити повістку не представилось можливим у звязку з відсутністю за місцем проживання.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обємі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 11 січня 2016 року померла матір позивачки ОСОБА_9, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-МИ №156216, виданого 12.01.2016 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №04, копією свідоцтва про народження, Серія І-МИ №476229, виданого 23.06.1979 року ОСОБА_2 сільською радою, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №43.

Після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Вовчинець по вул.Маковій, 7, Вижницького району Чернівецької області.

З копії технічного паспорту на житловий будинок, вбачається, що житловий будинок в с.Вовчинець по вул.Маковій, 7, Вижницького району Чернівецької області, до 1961 року побудови, вартістю 110591,00 грн.

За життя 10.06.2015 року ОСОБА_9 склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачці ОСОБА_1, що підтверджується копією заповіту від 10 червня 2015 року, посвідченого секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради, Вижницького району Чернівецької області ОСОБА_10, зареєстрований в реєстрі №34.

З довідки ОСОБА_2 сільської ради №280 від 15.07.2016 року вбачається, що згідно запису в по господарській книзі №29, особовий рахунок №1127-1 сторінка 15 за 2011-2015 роки за ОСОБА_9 числиться житловий будинок, розташований в с.Вовчинець по вул.Маковій, 7, Вижницького району Чернівецької області, за життя ОСОБА_9 не отримувала свідоцтва про право власності, на день її смерті в житловому будинку були зареєстровані та проживали: ОСОБА_8 дочка, ОСОБА_1 дочка, ОСОБА_6 син, ОСОБА_11 онука. Спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_1

Судом також встановлено, що крім позивачки ОСОБА_1, спадкоємцями за законом є ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які у встановлений термін спадщину не прийняли та на спадкове майно не претендують. Інших осіб, які мають право на обовязкову частку у спадковому майні немає, що підтверджується копією спадкової справи №2/2016 від 27.01.2016 року.

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_12 із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але в звязку з відсутністю належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності на будинок їй було в цьому відмовлено, що підтверджується копією постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 14.07.2016 року №110/02-31.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України.

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як видно з представлених доказів, житловий будинок по плану забудови під літ. «А» - 1961 року побудови, знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинку для проживання ніким не оспорюється.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції від 01.01.2016 року, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.01.2016 року, щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким обєктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені обєкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким обєктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації є необовязковим.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі.

При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Керуючись ст.ст. 16, 392, 1234-1236, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст.27, 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції від 01.01.2016 року, ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, Суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН-), право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, а саме, житловий будинок по плану забудови під літ. «А», з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Вовчинець по вул.Маковій, 7, Вижницького району Чернівецької області, який належав померлій 11.01.2016 року ОСОБА_9.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: І. А. Кибич