Справа №592/2812/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/908/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Попруги С. В.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства Сумської обласної ради «Паливокомуненерго»

на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 15 квітня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до комунального підприємства Сумської обласної ради «Паливокомуненерго» про стягнення заборгованості по заробітній платі, невикористаної відпустки, середнього заробітку за час затримки, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом до комунального підприємства Сумської обласної ради „Паливокомуненерго, мотивуючи вимоги тим, що з 09 жовтня 2014 року вона працювала головним бухгалтером комунального підприємства Сумської обласної ради „Сумикомунприлад і була звільнена 15 липня 2015 року за п.1 ст.40 КЗпП України та на момент звільнення її з роботи КП СОР „Сумикомунприлад з нею не було проведено розрахунок, а саме: не була виплачена компенсація за невикористану відпустку за 41 день у розмірі 1706 грн. 40 коп. та компенсація у звязку зі скороченням розміром 1609 грн.48 коп., а тому вважає, що відповідач повинен сплатити також середній заробіток з 16 липня 2015 року по день звернення до суду з вказаним позовом 22 березня 2016 року.

Звертаючись до відповідача, який став правонаступником ліквідованого КП СОР „Сумикомунприлад і посилаючись на ст.117 КЗпП України просила стягнути з КП СОР „Паливокомуненерго середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 14485 грн. 32 коп. з урахуванням індексу інфляції 268 грн. 26 коп., нараховану, але не виплачену компенсацію за невикористану відпустку у сумі 1706 грн. 40 коп., компенсацію при скороченні штату розміром 1609 грн. 48 коп., відсотки за використання коштів 3% річних у сумі 68 грн. 68 коп. та пені у сумі 1096 грн. 68 коп., а всього на загальну суму 19296 грн. 23 коп.

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 15 квітня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з комунального підприємства Сумської обласної ради «Паливокомуненерго» на користь ОСОБА_3 заборгованість при звільненні у розмірі 3315 грн. 88 коп., середнього заробітку за час затримки з 16 липня 2015 року по 22 березня 2016 року у розмірі 13210 грн. 84 коп. з відрахуванням належних податків.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з комунального підприємства Сумської обласної ради «Паливокомуненерго» судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі комунальне підприємство Сумської обласної ради «Паливокомуненерго», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

При цьому доводить, що стягнення з відповідача нарахованої, але невиплаченої компенсації при скороченні штату суперечить матеріалам справи, оскільки відповідно до наказу №06-К від 08 жовтня 2014 року ОСОБА_3 було звільнено за власним бажанням. Отже, звільнення ОСОБА_3 з посади головного бухгалтера КП СОР «Сумикомунприлад» не повязано із скороченням штатної чисельності підприємства, що не тягне за собою необхідності нараховувати та сплачувати компенсацію при скороченні штату. Крім того, стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати не підтверджено належними доказами.

Підприємство, з яким позивач перебувала у трудових відносинах не ліквідовано, а КП Сумської обласної ради «Паливокомуненерго» не є правонаступником КП СОР «Сумикомунприлад».

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги, представника позивача ОСОБА_5, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що роботодавець порушив вимоги законодавства про працю та у день звільнення позивача 15 липня 2015 року не здійснив належних виплат, а тому на користь ОСОБА_3 з відповідача як правонаступника припиненої юридичної особи підлягає стягненню заборгованість при звільненні у розмірі 3315 грн. 88 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 13210 грн. 84 коп. за період з 16 липня 2015 року по 22 березня 2016 року.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 працювала у період з 09 жовтня 2014 року по 15 липня 2015 року в КП СОР «Сумикомунприлад» на посаді головного бухгалтера.

Наказом №04-к від 15 липня 2015 року ОСОБА_3 звільнена з посади головного бухгалтера у звязку з реорганізацією підприємства і скорочення штату за п.1 ст.40 КЗпП України.

На підставі рішення Сумської обласної ради сорок другої сесії шостого скликання від 09 квітня 2015 року припинено діяльність юридичної особи комунального підприємства Сумської обласної ради «Сумикомунприлад» шляхом приєднання його до комунального підприємства Сумської обласної ради «Паливокомуненерго». Пунктом 2 цього рішення установлено, що в результаті реорганізації правонаступником майна, майнових прав та обовязків комунального підприємства Сумської обласної ради «Сумикомунприлад» є комунальне підприємство Сумської обласної ради «Паливокомуненерго».

З розрахункового листа по заробітній платі за липень 2015 року ОСОБА_3 вбачається, що існує заборгованість підприємства на кінець місяця у розмірі 3315 грн. 88 коп., яка складається з невикористаної відпустки у розмірі 1706 грн. 40 коп. та компенсації у звязку із скороченням у розмірі 1609 грн. 48 коп., яка на час звернення до суду з позовом, позивачу не виплачена.

Вірно встановивши фактичні обставини справи щодо перебування позивача у трудових відносинах з КП СОР «Сумикомунприлад», звільнення працівника з ініціативи підприємства за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП україни й не проведення з ним у день звільнення остаточного розрахунку, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що КП СОР «Паливокомуненерго» є правонаступником роботодавця ОСОБА_3, відтак і має нести відповідальність зі сплати заборгованості із заробітної плати та затримки розрахунку при звільненні працівника.

Зазначені порушення норм матеріального та процесуального права, згідно п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України, є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_3 у позові до КП СОР «Паливокомуненерго» з огляду на таке.

За змістом частини 4 статті 91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Частинами першою, другою статті 104 ЦК України (в редакції чинній у 2015 році) юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно із частинами першою, третьою та четвертою статті 105 ЦК України (у редакції чинній у 2015 році) учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи.

До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Відповідно до частин другої, третьої статті 107 ЦК України (в редакції чинній у 2015 році) комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов'язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною другою статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців» до Державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємств заноситься інформація про дату затвердження передавального акту та про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа.

Прийняття Сумською обласною радою рішення від 09 квітня 2015 року про реорганізацію КП СОР «Сумикомунприлад» шляхом приєднання його до КП СОР «Паливокомуненерго», встановлення порядку та терміну реорганізації підприємства не свідчить про втрату підприємством статусу юридичної особи, а отже і можливості бути стороною у цивільному процесі.

Так, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 16 травня 2016 року комунальне підприємство Сумської обласної ради «Сумикомунприлад» (ідентифікаційний код 23291842, м.Суми вул.Шишкарівська,9) перебуває в стані припинення з 14 квітня 2015 року, голова комісії з припинення ОСОБА_6, а дані про юридичних осіб правонаступників відсутні.

Отже, за встановлених фактичних обставин справи КП СОР «Паливокомуненерго», на даний час, не є правонаступником КП СОР «Сумикомунприлад», а тому не має повноважень відповідати за зобовязаннями підприємства, яке не припинило свою діяльність відповідно до вимог ст.ст. 91, 104, 105, 107 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу комунального підприємства Сумської обласної ради «Паливокомуненерго» задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 15 квітня 2016 року у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову до комунального підприємства Сумської обласної ради «Паливокомуненерго».

Відшкодувати за рахунок держави комунальному підприємству Сумської обласної ради «Паливокомуненерго» судовий збір у розмірі 606 грн. 32 коп. за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Рішення набрало законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - (підпис)

Судді - (підписи)

З оригіналом згідно: суддя М.В.Гагін