Справа № 464/3022/15 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/783/4238/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1; Т.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Копняк С.М., Павлишина О.Ф.

при секретарі: Івановій О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13 травня 2016 року у справі за позовом Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_6, ОСОБА_7, з участю третіх осіб: ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів», Львівської міської ради, ОСОБА_8 про демонтаж, -

встановила:

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 13 травня 2016 року відмовлено в задоволенні позову Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_6, ОСОБА_7, з участю третіх осіб: ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів», Львівської міської ради, ОСОБА_8 про демонтаж металевої огорожі.

Рішення суду оскаржила Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради, посилаючись на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити рішення про задоволення позову.Зазначає, що відповідачами самочинного встановлено огорожу на прибудинковій території житлового будинку №305 на вул.Зеленій у м.Львові. Вказує, що згідно протоколу міжвідомчої комісії від 3 лютого 2015 року вирішено демонтувати самочинно влаштовану огорожу, влаштування якої виконано без документів на землекористування, і яка обмежує доступ мешканців квартири №4 до господарських споруд. Розпорядженням від 11 лютого 2015 року затверджено вказаний висновок міжвідомчої комісії та зобовязано співвласників квартири №6 на вул.Зеленій, 305 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 демонтувати самочинно встановлену металеву огорожу на прибудинковій території житлового будинку Стверджеє, що добровільно відповідачі розпорядження не виконують.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Встановлено, що 30 січня 2015 року ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» звернулося до міжвідомчої комісії Сихівської РА ЛМР з заявою, в якій, посилаючись на акт від 30 січня 2015 року, стверджує про самочинне встановлення мешканцями квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_6, ОСОБА_7 металевої огорожі на прибудинковій території житлового будинку на вул.Зеленій, 305 розміром 7.20 х 1.50, влаштування якої виконано без документів на землекористування, і яка обмежує доступ мешканцям квартири № 4 до господарських споруд.

На засіданні міжвідомчої комісії при Сихівській районній адміністрації Львівської міської ради вказану заяву ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» було розглянуто та затверджено висновок міжвідомчої комісії (витяг з протоколу від 3 лютого 2015 року №2 пар.3). Згідно, п.1 розпорядження від 11 лютого 2015 року №50, затверджено вказаний висновок міжвідомчої комісії (протокол від 3 лютого 2015 року №2 пар.3); п.2 розпорядження від 11 лютого 2015 року №50 зобовязано співвласників квартири №6 на вул.Зеленій, 305 гр.ОСОБА_6 та ОСОБА_7 демонтувати самочинно встановлену металеву огорожу на прибудинковій території житлового будинку на вул.Зеленій, 305 розміром 7.20 х 1.50 влаштування якої виконано без документів на землекористування і яка обмежує доступ мешканцям квартири №4 до господарських споруд.

З свідоцтва №Г-00129 від 14 лютого 2002 року про право власності на квартиру АДРЕСА_2, вбачається, що у зазначені квартирі зареєстровані, як співвласники ОСОБА_9, ОСОБА_6 та ОСОБА_10

Згідно свідоцтва про смерть, виданого Сихівським відділом ДРАЦС ЛМУЮ, ОСОБА_9 померла 25 серпня 2012 року. Співвласниками вищевказаної квартири залишились відповідачі: ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Житловий будинок №305 по вул.Зеленій у м.Львові, у якому проживають відповідачі, до 2001року знаходився на балансі ВАТ «Львівське заводоуправління будівельних матеріалів», а згодом, згідно наказу №8 від 21 червня 2001 року, ВАТ «Львівське заводоуправління будівельних матеріалів» зняло даний будинок з балансу у звязку з його передачею мешканцям приватизованих квартир.

Відомості про передачу цього будинку територіальній громаді м. Львова відсутні.

Встановлено, що будинок №305 по вул.Зеленій у м.Львові на балансі у ТзОВ ЖЕП «Стимул Сихів» не перебуває. Вказана обставина була визнана представником ТзОВ ЖЕП «Стимул Сихів», вказаний будинок на балансі в них не знаходиться, на обслуговуванні не перебуває, водночас мешканцям видаються довідки про склад сімї, а акти та попередження про демонтаж самочинно влаштованої огорожі на прибудинковій території по вул.Зелена, 305 відповідачам направлялися ними, оскільки будинок знаходиться на території їхнього обслуговування. Судом встановлено, що позивач Сихівська РА ЛМР не є балансоутримувачем вказаного будинку.

Відповідно до п.17постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами ст.376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути предявлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено.

Пояснення відповідачів, що з початку 50-х років прибудинкова територія була огороджена металевою сіткою, яка зберігається встановленою до цього часу у тих межах, у яких вона була, не спростовані.

16 лютого 2012 року на засіданні адміністративної комісії Сихівської РА ЛМР ОСОБА_9 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340 грн. та визнано винною у самочинному влаштуванні вказаної огорожі на прибудинковій території будинку №305 по вул.Зеленій у м.Львові. В подальшому, 11 травня 2012 року Сихівською РА ЛМР з врахуванням вказаної адміністративної справи та протоколу №7 від 10 квітня 2012 року було постановлено розпорядження №215 про зобовязання ОСОБА_9 демонтувати самочинно влаштовану металеву огорожу за вищевказаною адресою. ОСОБА_9 оскаржувала постанову адміністративної комісії Сихівської РА від 16 лютого 2012 року та розпорядження Сихівської РА від 11 травня 2012 року №215, про що свідчать справи №1319/7231/2012 р. та №1319/7229/2012 р., посилаючись на свою непричетність до встановлення згаданої огорожі.

Зазначені справи розглядом не були завершені у звязку із смертю позивачки ОСОБА_9

Згідно розпорядження Сихівської РА ЛМР розпорядження №391 віл 29 серпня 2013 року внесено зміни у розпорядження №215 від 11 транвя 2012 року «Про демонтаж самочинно встановленої металевої огорожі на прибудинковій території житлового будинку № 305 по вул.Зеленій у м.Львові, зобовязано демонтувати самочинно встановлену металеву огорожу на прибудинковій території вказаного житлового будинку.

Вносячи 29 серпня 2013р. зміни в розпорядження №215 позивач виходив з вимог ст.376 ч.1 ЦК України та вважав встановлену у 50-х роках огорожу на прибудинковій території будинку №305 самочинно встановленою відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_7, як в той час до адміністративної відповідальності притягалася ОСОБА_9, яка своєї вини за життя не визнавала, оскаржуючи зазначені постанови.

Згідно рішення Апеляційного суду Львівської області від 10 червня 2014 року у справі №464/9567/13, позивачем - Сихівською РА ЛМР не враховано, що у п.5 рішення №7-рп/2009р. Конституційний Суд України зазначив, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав чи охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.25 ч.4 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Тобто, з часу смерті ОСОБА_9, яка була визнана винною у встановлені огорожі, яку Сихівська РА ЛМР зобовязувала знести цю огорожу, заміна на інших членів сімї померлої тією ж Сихівською РА ЛМР до спонукання до вчинення певних дій не відповідає вимогам закону, а відтак не повинна бути проведена.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 10 червня 2014 року визнано незаконним та скасовано розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №391 від 29 серпня 2013 року про внесення змін до розпорядження №215 від 11 травня 2012 року. Вказане судове рішення набрало законної сили.

На підставі аналізу наявних у справі доказів суд прийшов до вірного висновку про відсутність доказів, що саме відповідачі самочинно встановили металеву огорожу на прибудинковій території житлового будинку №305 по вул.Зеленій у м.Львові розміром 7.20м. х 1.50 м.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адміністративною комісією Сихівської РА ЛМР до адміністративної відповідальності не притягувалися за самочинне влаштування огорожі на прибудинковій території житлового будинку на вул.Зеленій, 305 розміром 7.20м. х 1.50м.

Як вбачається із позовних заяв ОСОБА_9 у справах №1319/7229/2012 та 1319/7231/2012, огорожа вже була встановлена при її поселенні у 50-х роках, що вказує на те, що зазначене Положення не має зворотної дії у часі.

Позивач звернувся до суду із цим позовом, посилаючись на ст. 376 ЦК України, якою врегульовано питання самочинного будівництва нерухомого майна. Разом з тим, докази про те, що спірна огорожа має ознаки нерухомої речі в розумінні ст. 181 цього Кодексу відсутні. У випадку, якщо спірна огорожа не відноситься до обєктів нерухомості, положення ст. 376 ЦК України до цих правовідносин не застосовуються.

Позивачем не доведено, чим саме порушені його права, з огляду на те, що він не є балансоутримувачем житлового будинку, а також у звязку з чим саме відповідачі повинні демонтувати спірну огорожу, якщо матеріалами справи чітко встановлено, що таку огорожу відповідачі не влаштовували.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України.

Згідно із ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними і допустимими, як це передбачено ст.ст.58-59 ЦПК України.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхилюючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України).

На підставі аналізу наявних у справі доказів у їх сукупності, суд прийшов до вірного висновку, що позивачем не зазначено підстав для зобовязання відповідачів здійснити демонтаж спірної огорожі та не доведено цього в силу норм ст.ст.10, 60 ЦПК України; цивільне право позивача не порушено, а тому відсутні правові підстави для його захисту в судовому порядку.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів, оцінених судом належним чином кожного окремо на їх достовірність, допустимість та достатність, взаємний звязок у сукупності; встановлених судом обставини.

При встановленні зазначених обставин судом першої інстанції не було порушено норм матеріального і процесуального права, рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи. Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів.

З такими висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: