Справа № 606/1079/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Марціцкої І.Б.

з участю секретаря судового засідання Пасько І.Б.

представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представникиа відповідача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Теребовля цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Тернопільський молокозавод» до ОСОБА_4 про відшкодування завданої шкоди-,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Тернопільський молокозавод» звернулося із позовом до суду до ОСОБА_4 про стягнення 9635,00 грн. завданих збитків. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач працював у позивача водієм автомобіля НОМЕР_1. 12 березня 2015 року відповідач завів вказаний автомобіль, не поставив автомобіль на ручне гальмо, вийшов з кабіни, автомобіль почав некеровано рухатись, зіткнувся із автомобілями ЗИЛ і КАМАЗ, які стояли на території підприємства. Внаслідок зіткнення, в автомобілі DAF було пошкоджено праву дверку, вітровик, окуляр та кріплення фари. Вартість запчастин для відновлення автомобіля становить 9635,00 грн., які позивач просить в силу вимог ст. 130 КЗпП України стягнути з відповідача.

В судовому засіданні представники позивача просили позов задоволити повністю з мотивів викладених у ньому. Додатково відмітили, що внаслідок дій відповідача, а саме: невжиття всіх заходів з техніки безпеки, зокрема те, що останній залишив увімкнений автомобіль, не поставив автомобіль на ручне гальмо, спричинило самовільний рух ввіреного відповідачеві автомобіля DAF, що підтверджується актом від 12 березня 2015 року. Внаслідок зіткнення автомобіля DAF з автомобілями ЗИЛ та КАМАЗ, які стояли на території підприємства було завдано шкоди підприємству, яка в добровільному порядку не відшкодована відповідачем, а тому підлягає стягненню в судовому порядку.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити задоволенні позову. Вказав, що представники позивача не надали суду документів, які б підтверджували, що пошкоджений автомобіль належить підприємству, складений акт та схему місця події не слід приймати до уваги, так як відповідача не було ознайомлено з вказаними документами, не відібрано письмових пояснень. Відповідач передав автомобіль водію ОСОБА_5, таким чином не ніс відповідальності за правильну його експлуатацію. Представник відповідача також відмітив, що позивачем не було здійснено виклик працівників ДАІ для того щоб зафіксувати ДТП, не було викликано представників страхової компанії. Крім того, автомобіль DAF був несправний, що спричинило його самовільний рух, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Відповідач в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, вказавши, що причиною самовільного руху автомобіля DAF була несправність коробки передач та гальм. Відповідач вказав, що його не було ознайомлено з актом від 12 березня 2015 року, жодних письмових пояснень він не надавав, з правилами техніки безпеки його не ознайомлювали. Крім того відомості, які вказані в акті про те, що автомобіль був заведений на передачі не відповідають дійсності, так як завести автомобіль на передачі технічно не можливо.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Відповідно до Наказу від 09 лютого 2015 року № К-28, приватним акціонерним товариством «Тернопільський молокозавод» прийнято ОСОБА_4 на роботу водієм автотранспортних засобів.

Згідно з Наказом від 09 лютого 2015 року № 38 «Про закріплений за водієм транспортний засіб», за відповідачем закріплено автотранспортний засіб автомобіль НОМЕР_2.

Наказом від 16 березня 2015 року №КП-43 водія автотранспортних засобів ОСОБА_4 переведено слюсарем з ремонту автомобілів. Як вбачається з Наказу №КЗ -117 від 20 квітня 2015 року припинено трудовий договір на підставі ст.38 КЗпП, за власним бажанням ОСОБА_4

12 березня 2015 року комісією в складі ОСОБА_6С, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 було складено ОСОБА_7 про те, що цього ж дня водій ОСОБА_4 проводив технічний огляд автомобіля НОМЕР_3. Завів автомобіль на включеній передачі, під час чого поступало повітря в тому числі і в коробку передач. Водій вийшов з кабіни, при тиску сім атмосфер спрацював демультиплікатор, внаслідок чого автомобіль почав некеровано рухатись. В наслідок чого, пошкоджені автомобілі ЗИЛ та КАМАЗ. На кабіні тягача DAF пошкоджена права дверка, вітровик, окуляр та кріплення фари. Це сталося через те, що автомобіль не стояв на ручному гальмі.

Відповідно до рахунку фактури №48 від 16 квітня 2015 року, який виданий приватним підприємцем ОСОБА_11, одержувач ПрАТ «Тернопільський молокозавод» вартість окуляра правої фари, кронштейну, продовжувача дверки, вітровика 9635,00 грн. Відповідно до довідки №311 від 26 травня 2015 року розмір завданої шкоди підприємству водієм ОСОБА_4, внаслідок пошкодження 12 березня 205 року втомобіля DAF державний номер НОМЕР_4. Становить 9635,00 грн. (вартість відновного ремонту).

Відповідно до ст.232 КЗпП України, безпосередньо у районних, районних у місті, міських чи міськрайонним судах розглядаються спори за заявою власника або уповноваженого ним органу, про відшкодування працівниками матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації.

Згідно ст.130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації, внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обовязків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода. Трудові обовязки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо.

Згідно з частиною другою статті 130 КЗпП умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: пряма дійсна шкода; протиправна поведінка працівника; вина в діях чи бездіяльності працівника; прямий причинний звязок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала.

В силу приписів частини 1 статті 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Аналізуючи вищенаведені обставини справи та норми законодавста суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково. При цьому, суд виходить із того, що з 09 лютого 2015 року по 20 квітня 2015 року відповідач перебував з позивачем в трудових відносинах, приїхавши з рейсу 12 березня 2015 року, ОСОБА_4 на території ПрАТ «Тернопільський молокозавод», при передачі водію ОСОБА_5 автомобіля НОМЕР_2, завів даний автомобіль, залишивши його увімкненим, покинув кабіну автомобіля. Дані обставини підтверджуються як письмовими поясненнями відповідача від 21 квітня 2015 року так і усними поясненнями наданими ним в судовому засіданні. Таким чином, будучи ознайомлений з правилами техніки безпеки, що підтверджується підписом відповідача у Журналі вступного інструктажу, залишаючи кабіну увімкненого автомобіля, водій ОСОБА_4, не вжив всіх заходів, які б виключали можливість руху автомобіля під час відсутності водія, не вимкнув запалювання, не поставив автомобіль на ручне гальмо,не поставив підколісні упори (башмаки). Дані обставини встановлені в акті від 12.03.2015 року та підтвердили в суді свідки ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_12. Враховуючи наведене, ОСОБА_4 була допущена необережність, яка полягає недостатній передбачливості при виконанні відповідачем трудових обовязків, оскільки останній не передбачив негативних наслідків своєї дії, хоча міг і повинен був передбачити їх.

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що позивач є тільки страхувальником транспортного засобу DAF, а не власником, оскільки як вбачається із страхових полюсів цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/6804253 та АІ/5144963, страхувальником є ПрАТ «Тернопільський молокозавод», застраховано транспортний засіб DAF державний номер НОМЕР_4. Відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року, цей Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином відповідно до вимог вказаного закону та як вбачається з страхових полюсів, застрахована цивільно-правова відповідальність ПрАТ «Тернопільський молокозавод» як власника наземного транспортного засобу DAF державний номер НОМЕР_4 .

Що стосується пояснень представника відповідача про те, що позивач зобовязаний був викликати представника страхової компанії та працівників ДАІ для складання протоколу, то суд приходить до наступних висновків. Відповідно до страхових полюсів цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/6804253 та АІ/5144963, страховим випадком є подія внаслідок, якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якого настає цивільно правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Як вбачається з досліджених матеріалів справи, внаслідок пригоди, яка мала місце 12 березня 2015 року, шкоди було завдано виключно майну страхувальника, а не третім особам. З приводу твердження представника відповідача, що на останнього не було складено протоколу про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП та не викликано працівників ДАІ, то вказаною статтею передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з п.1.10 Правил дорожнього руху, учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин; автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій);

Враховуючи наведене, подія, що мала місце 12 березня 2015 року, внаслідок якої завдана шкода автомобілю НОМЕР_3 відбулась на території ПрАТ «Тернопільський молокозавод», а не на дорозі, крім того ОСОБА_4 в розумінні ст. 124 КУпАП на той час не був учасником дорожнього руху. Крім того відповідно до пункту 3 постанови Пленуму ВСУ №14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» (надалі - Постанова) дано роз'яснення про те, що у відповідності зі ст.130 КЗпП відшкодування шкоди провадиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяна шкода підприємству, установі, організації.

Також суд критично відноситься до пояснень свідка ОСОБА_8, про те, що на його думку, автомобіль DAF здійснив самовільний рух, оскільки була несправна коробка передач, машина працювала на підвищених оборотах, внаслідок чого здійснила рух вверх. Як вбачається з акта від 12 березня 2015 року, про встановлення причин пошкодження автомобіля НОМЕР_3, ОСОБА_8 будучи механіком з ремонту транспорту, беззастережно підписав даний акт, в якому зазначено, що дана подія мала місце через те, що автомобіль не стояв на ручному гальмі.

Разом з тим, суд приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що з відповідачем не було укладено договору про повну матеріальну відповідальність, відтак відповідач в силу приписів ст. 132 КЗпП України, несе матеріальну відповідальність у розмірі середнього місячного заробітку, розмір якого становить належить стягнути матеріальну несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, розмір якого з врахуванням довідки від 17.02.2016 року складає - 2656 грн. 40 коп.

Згідно ст. 88 ЦПК України, на користь позивача із відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 67,16 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 60, 61, 88, 212, 223 228, 232, 233 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Тернопільський молокозавод» до ОСОБА_4 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь Приватного акціонерного товариства «Тернопільський молокозавод» матеріальну шкоду в розмірі середньомісячного заробітку, що складає 2656 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь Приватного акціонерного товариства «Тернопільський молокозавод» 67,16 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Б. Марціцка