АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2369/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 5,47 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 07 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Сатанівська сільська рада Монастирищенського району Черкаської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, визначення порядку користування земельної ділянкою, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказувала, що згідно договору дарування жилого будинку від 25 вересня 1997 року вони з відповідачем (її рідним братом) є власниками буд. 35 по вул. Садовій в с. Сатанівка Монастирищенського району Черкаської області в рівний частках кожен, тобто по ? частині. Даний жилий будинок розташований на земельній ділянці, що належить Сатанівській сільській раді та перебувала у користуванні їхньої покійної матері ОСОБА_8, яка подарувала даний будинок їм і після набуття права власності на будинок вони також стали користуватись земельною ділянкою.

Користувались земельною ділянкою вони спільно, ні розподілу, ні визначення порядку користування між ними не було. На даний час позивач бажає отримати належну їй частину земельної ділянки у власність, проте здійснити такі дії та скористатись наданим їй правом вона не взмозі в звязку з тим, що відповідач ОСОБА_7 на земельній ділянці, яка перебуває в спільному користуванні самочинно збудував під вікнами її частини будинку споруду з порушенням ДБН, що затіняє їй попадання денного світла в будинок.

Крім того, ОСОБА_6 вказувала, що відповідач користується всім двором, при цьому ображає її, принижує, що робить спільне подальше користування земельною ділянкою неможливим.

Добровільно вирішити даний спір відповідач не бажає, тому позивачка вимушена звернутись з даним позовом до суду, в якому, після уточнення позовних вимог, просила:

зобов'язати ОСОБА_7 не чинити їй перешкод в користуванні спільною земельною ділянкою по вулиці Садовій 35а та Садовій 35б в с. Сатанівка Монастирищенського району Черкаської області;

зобов'язати ОСОБА_7 знести самочинно збудовану ним господарську будівлю по вулиці Садовій 35а с. Сатанівка Монастирищенського району Черкаської області за його рахунок;

визначити порядок користування земельною ділянкою між нею та ОСОБА_7 з урахуванням часток кожного з них у власності по ? кожному та виділити їй в користуванні ? частину земельної ділянки по вулиці Садовій 35а та 35б с. Сатанівка Монастирищенського району Черкаської області, іншу 1/2 частину даної ж земельної ділянки по вулиці Садовій 35а та 35б с. Сатанівка Монастирищенського району Черкаської області виділити в користування відповідачу згідно варіанту 1 судової земельно-технічної експертизи від 09 липня 2016 року, який є самим прийнятним та таким, що не порушує їхні права як співвласників житлового будинку для них сторін.

ОСОБА_7 виділити в користування земельну ділянку під частиною будинку літ. «А», верандою літ. «а1», гаражем літ. «Б», літньою кухнею літ. «В», хлівом літ. «Г», вбиральнею літ. «Д», та ганком «І», дворову та городню частину загальною площею 0,0606 га в межах точок 1-2-3-4-18-17-16-15-14-1;

ОСОБА_6 виділити в користування земельну ділянку під частиною будинку літ. «А», верандою літ. « а, а1», гаражем літ. «Е», колодязем «К» дворову та городню частину загальною площею 0,0606 га в межах точок 14-15-16-17-18-4-5-6-7-8-9-10-11-12-13-14.

Просила зобов'язати ОСОБА_7 не чинити їй перешкод в користуванні спільною земельною ділянкою по вулиці Садовій 35 (35а, 35б) с. Сатанівка Монастирищенського району Черкаської області.

Зобов'язати ОСОБА_7 знести самочинно збудовану ним господарську будівлю по вулиці Садовій 35а та 35 б с. Сатанівка Монастирищенського району Черкаської області за його рахунок.

Стягнути з відповідача понесені ОСОБА_6 судові витрати, а саме витрати на сплату за проведення експертизи, надання правової допомоги та витрати на сплату за виготовлення документів, які вимагав експерт для проведення експертизи.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 07 вересня 2016 року позов задоволено частково. Визначено порядок користування земельною ділянкою по вул. Садовій, 35 ( 35-а, 35-б) в с. Сатанівка Монастирищенського району Черкаської області згідно схеми до висновку експерта № 3-07/2016 року судової земельно-технічної експертизи від 09.07.2016 року за варіантом № 3:

- співвласнику ОСОБА_7 виділити в користування земельну ділянку під частиною будинку літера «А», верандою літера «а1», гаражем літера «Б», літньою кухнею літера «В», хлівом літера «Г», вбиральнею літера «Д» та ганком «І», дворову та городню частину загальною площею 0,0606 га в межах точок: 1-2-3-4-22-21-20-19-18-17-16-15-14-1;

- співвласнику ОСОБА_6 виділити в користування земельну ділянку під частиною будинку літера «А», верандами літери «а,а2», гаражем літера «Е», колодязем «К», дворову та городню частину загальною площею 0,0606 га в межах точок: 14-15-16-17-18-19-20-21-22-4-5-6-7-8-9-10-11-12-13-14.

Залишено у користуванні ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,0700 га за адресою вул. Садова, 35в в с. Сатанівка Монастирищенського району Черкаської області повністю без зміни меж, у відповідності до порядку користування, який склався.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в сумі 487,2 грн. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 сплачений судовий збір в сумі 487,2 грн.; кошти на оплату судової експертизи в сумі 2 213,2 грн., витрати по оплаті правової допомоги адвоката в сумі 4 594, 12 грн., а всього 7 294,52 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення по суті уточнених позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що землекористувач має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, якщо навіть ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, а визначення порядку користування земельною ділянкою по вул. Садовій, 35 (35-а, 35-б) згідно варіанту № 3 по висновку експерта № 3-07/16 судової земельно-технічної експертизи від 09 липня 2016 року без зміни меж у відповідності до порядку користування. який склався, є найбільш прийнятним для обох сторін та відповідає розміщенню будівель, якими вони користуються та порядок користування якими склався між ним.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених кодексом.

Статтею 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

За матеріалами справи встановлено, що згідно виписки з протоколу № 3 засідання правління колгоспу ім. Ленінського комсомолу від 17 березня 1976 року ОСОБА_9 виділено присадибну ділянку в розмірі 0,05 га. (а.с. 14)

Рішенням № 2 від 14 травня 1979 року загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу ім. Ленінського комсомолу ОСОБА_9 виділено за рахунок присадибного фонду колгоспу в с. Сатанівка Монастирищенського району земельну ділянку площею 0,05 га для будівництва індивідуального жилого будинку. (а.с. 12)

Рішенням Сатанівської сільської ради № 16-5 від 19 вересня 2012 року ОСОБА_6 виділено земельну ділянку по вул.. Садова, 35 в розмірі 0,0227 га. (а.с. 81)

Згідно договору дарування жилого будинку від 25 вересня 1997 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є власниками жилого будинку 35 по вул. Садовій в с. Сатанівка Монастирищенського району Черкаської області в рівних частках. (а.с. 6)

Крім того, рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 31 липня 2012 року за ОСОБА_6 визнано право власності на житловий будинок, загальною площею 42, 8 кв.м. та на господарські споруди, що розташовані в с. Сатанівка по вул. Садовій, 35 в Монастирищенського району Черкаської області. (а.с. 60)

Згідно відомостей з довідки Сатанівської сільської ради Монастирищенського району № 303 від 20 травня 2015 року вбачається, що за даними по господарської книги Тарнавської сільської ради (передана на зберігання Сатанівській сільські раді) особовий рахунок № 281 рахувався за ОСОБА_8 (ОСОБА_7), а по вул. Садова, 35, рахується 0,05 га земельної ділянки. Рішення про надання дозволу на будівництво Сатанівська сільська рада не видавала. Будинок збудований на земельній ділянці ОСОБА_10, за якою рахується 0,10 га, які в подальшому об'єдналися. В 1998 році домоволодіння № 35 по вул. Садова с. Сатанівка розділено на два господарства, у зв'язку з договором дарування. На день смерті ОСОБА_8 в 2011 році за адресою вул.. Садова, 35 в с. Сатанівка рахується три особових рахунки: Садова, 35а ОСОБА_7 - 0,05 га; Садова, 35б - ОСОБА_6 - 0,05 га, Садова, ОСОБА_11 - 0,01 га, що значиться і станом на 01 травня 2015 року по загально кадастрових книгах. ( а.с. 11).

Відповідно до ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. (ч. 2)

За матеріалами справи встановлено, що у встановленому законом порядку за адресою в с. Сатанівка по вул. Садовій, 35 було виділено в різні періоди земельних ділянок, загальною площею 0,1227 га.

Земельні ділянки №№ 35а, 35б та 35 в по вул. Садовій в с. Сатанівка не приватизовані, технічна документація для їх приватизації не виготовлялася.

Крім того, згідно умовних обмірів землевпорядників сільської ради (а.с. 11), землевпорядників БТІ (а.с. 127) та встановлено у висновку експерта № 3-07/16 судової земельно-технічної експертизи від 09 липня 2016 року площа земельних ділянок між наданою у користування Сатанівською сільською радою та фактичним користуванням відрізняється в сторону збільшення. (а.с. 154)

Матеріали справи не містять відомостей щодо меж земельних ділянок, що надавалися у користування, акти встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки в матеріалах справи відсутні, а інша частина земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні сторін поза межами площі, виділеної вищевказаними рішеннями, у встановленому законом порядку не виділялася.

За вищевказаних обставин справи, встановити порядок користування земельною ділянкою між сторонами не можливо, що залишилося поза увагою суду першої інстанції.

Згідно ст.. 30 ЗК Української РСР (1991 року, який діяв на час укладення договору дарування 25 вересня 1997 року) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів. (ч. 2 ст. 30)

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивачу ОСОБА_6 та відповідачу ОСОБА_7 на праві приватної власності належить в рівних долях житловий будинок по вул. Садова, 35 в с. Сатанівка, Монастирищенського району Черкаської області.

Частинами 1,2 ст. 367 ЦК України встановлено, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Як вказано вище, сторонам у справі належать по ? частині житлового будинку № 35 по вул.. Садовій у с. Сатанівка. Вказані частки сторін є ідеальними, порядок користування вказаним будинком між сторонами не встановлювався, як і не врегульовувався порядок поділу вказаного будинку в натурі.

В звязку із неврегулюванням сторонами питання щодо поділу будинку в натурі, та не виділенням часток кожному із співвласників в будинку, не підлягає також встановлення порядок користування і отримана у користування у встановлено законом порядку колишнім власником закріплена за вказаною адресою земельна ділянка, а оскільки виділ у користування відповідної частини земельної ділянки залежить від виділу часток співвласникам будинку, визначення порядку користування спірною земельною ділянкою є передчасним.

Перевіряючи позовні вимоги ОСОБА_6 в частині зобовязання ОСОБА_7 знести самочинно збудовану ним господарську будівлю по вул.. Садовій 35а та 35б у с. Сатанівка Монастирищенського району Черкаської області за його рахунок, колегія суддів враховує слідуючи.

Районний суд, відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, виходив з того, що за змістом ст. 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою, а такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, якщо позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Вказуючи та зазначені норми закону, суд прийшов до висновку, що позивачка не надала суду належних та достатніх доказів про наявність реальної небезпеки порушення її права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Такі висновки районного суду ґрунтуються на діючих нормах матеріального права та відповідають встановленим обставинам справи.

Позивачка вказувала, що ОСОБА_7 на земельній ділянці, яка перебуває у спільному користуванні, збудував під вікнами її частини будинку споруду, яка збудована самочинно без дозвільних документів, з порушенням ДБН та затіняє позивачці попадання денного світла в будинок та загрози виникнення пожежі. Питання самочинного будівництва споруди було предметом розгляду Управління ДАБІ у Черкаській області, який у листі вказав, що будівництво здійснене ОСОБА_7 є самочинним, за що останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Проте, такі доводи позивачки не є достатньою підставою для покладення на відповідача обовязку саме знести самочинно збудовану споруду, враховуючи слідуюче.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, а суд згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Згідно зі ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном, а із врахуванням ст. 376 ЦК України, шляхом пред'явлення позову про знесення споруди що відноситься до самочинного будівництва.

Рішення про знесення самочинного будівництва може бути ухвалено на підставі ст. 391 ЦК України в разі доведеності позивачем відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України факту створення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном при неможливості усунення цих перешкод в інший спосіб.

Обгрунтовуючи підстави заявлення до суду позовної вимоги саме про знесення самовільної будови ОСОБА_7, позивачкою не доведена необхідність саме крайнього заходу впливу на відповідача. В той же час, питання про технічну можливість проведення відповідачем перебудови сторонами не вирішувалося, у звязку із чим у суду апеляційної інстанції немає належних та допустимих доказів, які б давали можливість вирішити питання про технічну можливість проведення відповідачем перебудови даху, як превентивного, а не крайнього заходу усунення порушень з приводу користування власністю.

Крім того, колегія суддів зауважує, що у звязку із не проведенням між сторонами реального розподілу житлового будинку по вул. Садова, 35 в с. Сатанівка, Монастирищенського району Черкаської області, визначення лише ідеальних часток співвласників та наявність у кожного зі сторін права користування ідеальними частками у будинку. належність саме ОСОБА_6 частини будинку, яку за її словами затіняє самочинна побудова ОСОБА_7, позивачкою не доведено, а тому і не доведено порушення саме її права власності самочинним будівництвом.

За вищевказаних встановлених обставин справи, колегія суддів вважає, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_6 є передчасними, необґрунтованими, недоведеними, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, судові витрати позивачу не компенсуються.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п.1 ч.4 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 07 вересня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий :

Судді :