233 № 233/662/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря Мазепа Н.А., представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором кредиту № 265/5-611 від 06.10.2005 року,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк») просить стягнути з ОСОБА_2 суму заборгованості за Договором кредиту № 265/5-611 від 06 жовтня 2010 року у розмірі 30203,19 грн., з яких:

- сума заборгованості за кредитом 7962,08 грн.;

- сума заборгованості за відсотками 9153,73 грн.;

- пеня за несвоєчасне повернення кредиту 3764,96 грн.;

- пеня за несвоєчасне повернення відсотків 2911,89 грн.;

- розмір інфляційних витрат за кредитом 3614,78 грн.;

- розмір інфляційних витрат за відсотками 2795,75 грн.,

посилаючись на те, що 06 жовтня 2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_2 було укладено Договір кредиту № 265/5-611 від 06 жовтня 2005 року.

За умовами Договору кредиту банк надав позичальнику кредит у сумі 17600,00 грн. на таких умовах: строком погашення 05.10.2012 року; відсоткова ставка за користування кредитними коштами 17,00% річних; позичальник зобовязаний виконати зобовязання згідно із Договором кредиту у повному обсязі, у тому числі, але не обмежуючись цим, повернути суму отриманих кредитним коштів та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у порядку та на умовах кредитного договору, щомісячними платежами, згідно зі встановленим графіком сплати кредиту.

В порушення вимог діючого законодавства України та умов Договору кредиту ОСОБА_2 зобовязання за Договором кредиту належним чином не виконав.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за Договором кредиту, станом на 08.10.2015 року відповідач має заборгованість у розмірі 30203,19 грн. з яких:

- сума заборгованості за кредитом 7962,08 грн.;

- сума заборгованості за відсотками 9153,73 грн.;

- пеня за несвоєчасне повернення кредиту 3764,96 грн.;

- пеня за несвоєчасне повернення відсотків 2911,89 грн.;

- розмір інфляційних витрат за кредитом 3614,78 грн.;

- розмір інфляційних витрат за відсотками 2795,75 грн.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з приводу добровільного погашення заборгованості за Договором кредиту шляхом написання письмових вимог про повернення боргу. Проте, відповідач не відреагував, заборгованість не погасив, грошове зобовязання не виконав. У звязку з чим позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про повне підтримання позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» та про розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» не визнав у повному обсязі, зробивши заяву про застосування строків позовної давності. Крім того, вважав, протиправним нарахування позивачем відсотків за Договором кредиту із розрахунку 21% річних, оскільки спірним договором передбачений розмір відсотків 17%. Також вважав неправомірним нарахування позивачем пені за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасне повернення відсотків, оскільки Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» накладений мораторій на нарахування штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобовязаннями на час проведення антитерористичної операції громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у населених пунктах, визначених у затвердженому КМУ переліку, де провадилася антитерористична операція. Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» задоволенню не підлягають з таких підстав.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2005 року між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_2 укладено Договір кредиту № 265/5-611 (далі Договір кредиту), згідно із яким кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 17600,00 грн. зі сплатою 17,0 процентів річних за перший рік, подальший розмір процентів за користування кредитом підлягає щорічному перегляду, згідно з умовами п 2.6 цього Договору та з порядком повернення кредитних коштів, встановленим п.п.1.1.1-1.1.84, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 05 жовтня 2012 року( т.1 а.с.7-11).

Відповідно до п.п.3.3.8,3.3.9 Договору кредиту відповідач зобовязався сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п.п.2.4,2.5 цього Договору; своєчасно та в повному обсязі погашати Кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.1.1 цього Договору.

Однак, відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобовязання за Договором кредиту належним чином не виконав.

Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за Договором кредиту (т. 1 а.с. 12-14) вбачається, що загальна заборгованість відповідача за Договором кредиту станом на 08 жовтня 2015 року становить 30203,19грн. з яких:

- сума заборгованості за кредитом 7962,08 грн.;

- сума заборгованості за відсотками 9153,73 грн.;

- пеня за несвоєчасне повернення кредиту 3764,96 грн.;

- пеня за несвоєчасне повернення відсотків 2911,89 грн.;

- розмір інфляційних витрат за кредитом 3614,78 грн.;

- розмір інфляційних витрат за відсотками 2795,75 грн.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом у розмірі 7962,08 грн. та інфляційних витрат за кредитом у розмірі 3614,78 грн., суд дійшов таких висновків.

З укладеного сторонами Договору кредиту вбачається, що сторони погодили щомісячний порядок погашення заборгованості рівними частинами (п.п.1.1.1- 1.1.84 Договору кредиту).

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів у розмірі 209,84 грн.), що входить до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором кредиту (а.с.12-14), відповідач здійснив останній платіж за Договором кредиту у вересні 2009 року, у той час, коли з вимогами про стягнення заборгованості за тілом кредиту позивач звернувся 11 лютого 2016 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спору, є підставною для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч.1,3 ст. 264 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобовязаннями з визначеним строк виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст. 261 ЦК України).

У зобовязаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договором, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

Зі змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами Договору кредиту встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами Договору кредиту погашення кредиту повинно здійснюватись відповідачем щомісячно платежами, початок позовної давності для стягнення щомісячних відсотків необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником кожного із цих зобовязань, тобто з 11 жовтня 2009 року.

Відповідно до ст.. 266 ЦПК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитом у розмірі 7962,08 грн., інфляційних витрат за кредитом у розмірі 3614,78 грн. слід відмовити у звязку із пропуском позивачем строків позовної давності.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за відсотками у розмірі 9153,73 грн. та інфляційних витрат за відсотками у розмірі 2795,75 грн., суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

З розрахунку заборгованості за Договором кредиту (а.с.12-13) вбачається, що позивачем за Договором кредиту нараховані відсотки за користування кредитом у розмірі 21% річних у сумі 9153,73 грн.

Проте, п.1.1 Договору кредиту встановлено, що процентна ставка за користування кредитними коштами становить 17,00% річних за перший рік, подальший розмір процентів за користування кредитом підлягає щорічному перегляду, згідно п.2.6 цього Договору (розмір процентної ставки переглядається сторонами один раз на рік не пізніше 10 числа місяця кожного року користування кредитом, про що укладається відповідна додаткова угода між кредитором та позичальником).

Належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності застосування процентної ставки 21% на рік позивачем на пропозицію суду (т.2 а.с.9-10, 14) не надано та про наявність таких доказів не зазначено.

Тож, суд приходить до висновку, про недоведеність розміру процентів за користування кредитними коштами у сумі 9153,73 грн. та розміру інфляційних витрат за відсотками у сумі 2795,75 грн. та вважає необхідним у задоволенні позову в цій частині відмовити.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача пені за несвоєчасне погашення кредиту за період з 07.10.2014 року по 07.10.2015 року у розмірі 3764,96 грн. та пені за несвоєчасне погашення відсотків за період з 07.10.2014 року по 07.10.2015 року у розмірі 2911,89 грн. суд дійшов таких висновків.

02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП).

Відповідно до ст. 2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2).

Відповідно до ч.1, ч.2 ч.3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053».

Як встановлено судом, відповідач зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до розпорядження КМУ від 02.12.2015 року входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Отже, суд вважає, що відповідач звільняється від сплати неустойки: пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 3764,96 грн. та пені за несвоєчасне погашення відсотків у розмірі 2911,89 грн.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором кредиту слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором кредиту № 265/5-611 від 06.10.2005 року відмовити у повному обсязі.

Встановити строк для ознайомлення сторін з повним рішенням 24 жовтня 2016 року, відклавши до цього строку складання повного рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.В. Каліуш