У х в а л а

іменем україни

27 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Закропивного О.В., Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції, приватного підприємства «НИВА-В.Ш.», публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, управління державної казначейської служби України у Вознесенському районі Миколаївської області про застосування наслідків недійсності правочину, визнаного недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила повернути їй сплачені за недійсним договором кошти, шляхом стягнення їх з відповідачів в солідарному порядку.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 21 жовтня 2013 року вона за 42 108 грн 75 коп. придбала з прилюдних торгів житловий будинок АДРЕСА_1. Вказувала, що вищезазначене нерухоме майно належало ОСОБА_2 та було реалізовано з прилюдних торгів в порядку примусового виконання судового рішення про стягнення з останнього коштів на користь ПАТ «УкрСиббанк».

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 23 квітня

2014 року визнано недійсними протокол № 1513133 проведення прилюдних торгів з реалізації майна, затверджений 21 жовтня 2013 року директором Філії приватного підприємства «НИВА-В.Ш.» (далі - ПП «НИВА-В.Ш.»), акт про реалізацію предмета іпотеки, затверджений 28 жовтня 2013 року начальником відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції (далі - ВДВС Вознесенського МУЮ) та свідоцтво від 11 грудня 2013 року про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, видане приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу на ім'я ОСОБА_1, реєстраційний № 923.

Зазначала, що вказаним рішенням порушені її права, оскільки проведені ПП «НИВА-В.Ш.» прилюдні торги нерухомого майна були визнані недійсними, а тому їй слід повернути сплачені нею кошти у розмірі 42 108 грн 75 коп.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ПП «НИВА-В.Ш.» на користь ОСОБА_1 42 108 грн 75 коп. та судові витрати в розмірі 421 грн 10 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що сторонами договору від 21 жовтня 2013 року, який було укладено за результатами проведення прилюдних торгів з реалізації майна, є позивач та ПП «НИВА В.Ш.», з якого і потрібно стягувати кошти. Щодо стягнення коштів з інших відповідачів, то на думку суду, таких підстав для стягнення коштів немає, оскільки останні не були стороною правочину, який був визнаний судом недійсним.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, при цьому зазначив, що реалізація житлового будинку відбулась в порядку примусового виконання судового рішення. Проте, відсутні підстави для стягнення з ВДВС Вознесенського МУЮ, ПАТ «УкрСиббанк», Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Управління державної казначейської служби України у Вознесенському районі Миколаївської області грошових коштів відповідно до вимог ст.1212 ЦК України, як отриманих безпідставно, оскільки спірні кошти були набуті за існування достатніх правових підстав та у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, а тому спірні кошти слід стягувати саме з ПП «НИВА В.Ш.», як продавця за договором.

Проте повністю погодитись з висновком апеляційного суду не можна.

Судами установлено, що 21 жовтня 2013 року ОСОБА_1 придбала з прилюдних торгів житловий будинок АДРЕСА_1 за 42 108 грн 75 коп., який належав ОСОБА_2 та був предметом іпотеки й реалізований з прилюдних торгів в порядку примусового виконання судового рішення про стягнення в солідарному поряду з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 130 290 грн 67 коп. на користь ПАТ «УкрСиббанк».

Прилюдні торги були проведені ПП «НИВА В.Ш.» на підставі договору № 1513133 від 14 червня 2013 року про надання послуг по організації і проведенню торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), укладеного з ВДВС Вознесенського МРУЮ та у відповідності до Генерального договору № 4 про реалізацію арештованого майна, на яке звернено стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень, укладеного 23 січня 2012 року між Державною виконавчою службою України та Спеціалізованою організацією ПП «НИВА В.Ш.».

28 жовтня 2013 року державним виконавцем складено акт проведення прилюдних торгів, на підставі якого ОСОБА_1 отримала свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів на вказаний об'єкт нерухомості від 11 грудня 2013 року, видане приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу на її ім'я, реєстраційний № 923.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 23 квітня 2014 року, визнано недійсними прилюдні торги з реалізації житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України.

Нерухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів за ціною та у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», при цьому умови, процедура підготовки та порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а також розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначено Тимчасовим положенням.

Отже, дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов'язковою умовою правомірності правочину.

За змістом пункту 3.11 Тимчасового положенняспеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізаціїмайна.

Отже, при розгляді питання про дотримання при проведення торгів положень пункту 3.11 Тимчасового положення суди мають установити, чи було письмово повідомлено, зокрема, боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу.

Проте, сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Наслідком визнання результату прилюдних торгів, яким фактично є оформлений у вигляді протоколу про результати торгів договір купівлі-продажу, недійсним є повернення сторін договору купівлі-продажу - продавця і покупця - до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобов'язальних відносин.

Відповідно до пункту 4.14 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна торги закінчуються підписанням протоколу про результати торгів, який має силу договору.

Вирішуючи питання про те хто є продавцем за укладеним за результатами торгів договором необхідно виходити з умов договору, що укладається між ДВС та спеціалізованою організацією.

У випадку якщо на підставі укладеного спеціалізованою організацією з відділом ДВС договору ця організація під час укладення на торгах договору виступає представником відділу ДВС, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є ДВС. Якщо ж спеціалізована організація виступає на торгах від власного імені на підставі укладеного з відділом ДВС договору, який за своїм змістом є договором комісії, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є спеціалізована організація.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 10 червня 2015 року № 6-267цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

Суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вищевказаного до уваги не взяв, та дійшов передчасного висновку про те, що спірні кошти слід стягувати саме з «НИВА-В.Ш.».

Суд фактично послався на обставини та мотиви, які ґрунтуються на припущеннях, що заборонено в силу ст. 60 ЦПК України.

За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

В.А.Черненко

С.П. Штелик