Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2016 р. Справа153/881/15--ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Дзерина М.М.

за участю секретаря судового засідання Гулковської Т.Т.

представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області

цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач заявив позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 11 березня 2011 року ОСОБА_1 відповідно до укладеного договору отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказав, що позивач порушив зобовязання за кредитним договором і станом на 31 березня 2015 року виникла заборгованість у сумі 20619 гривень 94 копійки, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 8796 гривень 34 копійки, заборгованість по процентам за користування кредитом 9365 гривень 51 копійка, заборгованість за пенею та комісією - 1000 гривень, штраф (фіксована частина) у сумі 500 гривень, штраф (процентна складова) у сумі 958 гривень 09 копійок. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає. Тому він змушений звернутися до суду із даним позовом і просити суд винести рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором від 11 березня 2011 року у сумі 20619 гривень 94 гривень, а також судові витрати у сумі 243 гривні 60 копійок.

Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності №1568-К-О від 08 квітня 2015 року (а.с.128-129), у судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву від 28 січня 2016 року вхід.№493 (а.с.127), в якій просить суд розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився.

У судове засідання зявився представник відповідача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2, який діє на підставі ордера серії ВН №007147 (а.с.120) та витягу з Договору №1 від 12 січня 2016 року «Про надання правової допомоги» (а.с.121) у судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості не визнав. Пояснив, що вважає позовні вимоги надуманими. Із розрахунками заборгованості, який надавав позивач також не згідний, вважає їх значно завищеним. Відсотки за користуванням кредиту вищі за заборгованість по тілу кредиту. Із розрахунку позивачем двічі застосовані штрафні санкції, що є незаконним і несправедливим. Так, позивач на підтвердження своїх позовних вимог не надав до позову, і у справі вони відсутні Тарифи банку в письмовому вигляді, Памятку клієнта, які є обовязковими складовими до укладеного договору про надання банківських послуг, а також Довідку про умови кредитування та рішення банку, яким встановлено кредитний ліміт на кредитну картку, якщо таке рішення приймалось банком, копію кредитної картки із зазначенням строку її дії (місяць і рік). Відсутність у справі таких письмових документів (доказів) свідчить про необґрунтованість та не доведення позовних вимог і як наслідок слугує підставою для відмови у позові. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог застосувавши позовну давність.

Згідно частини 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Із досліджених судом письмових доказів анкети-заяви від 11 березня 2011 року, додатку до неї, який є умовами договору (а.с.9-10), довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (а.с.8), розрахунку заборгованості (а.с.5-7), судом встановлено, що між сторонами було укладено у простій письмовій формі на імя ОСОБА_1 договір відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки. Відповідно до умов кредитного договору відповідачеві ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок, відповідач зобовязався повернути кредит, сплатити нараховані відсотки за його користування та комісію, однак, як слідує із розрахунків по договору, не виконав своїх зобовязань та допустив заборгованість станом на 31 березня 2015 року у сумі 20619 гривень 94 копійки.

Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобовязався надати та надав грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобовязався повернути кредит та проценти за користування кредитом.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява є обгрунтованою та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити процент.

Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобовязує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання.

З розрахунку заборгованості позичальника вбачається, що він прострочив платежі з оплати основного боргу (кредиту), процентів за користування кредитом, по комісії за користування кредитом, та має значну прострочену заборгованість, що завдає збитків Банку.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Оцінюючи усі докази, що є у справі, у їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 є зобовязальними, і регулюються нормами ЦК України.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що передбачено ст. 610 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_1 в порушення вимог кредитного договору та вказаних норм ЦК України, не виконав взятих на себе зобов`язань.

Права позивача порушені невиконанням зобовязання відповідачем, а тому підлягають судовому захисту.

Зазначені обставини переконують суд в наявності підстав для задоволення позову та стягнення заборгованості з відповідача у повному обсязі.

Правомірними суд визнає і вимоги позивача про стягнення з відповідача сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача, а тому суд має підстави для задоволення вимоги про стягнення судових витрат.

Документально підтверджено, що позивач сплатив 243 гривні 60 копійок судового збору.

Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243 гривні 60 копійок судового збору.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст. 526, 527, 530, 536, 554, 610, 611, 612, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України

Керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 224-226, 228 ЦПК УКРАЇНИ і на підставі ст.ст. 526, 527, 530, 536, 554, 610, 611, 612, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 20619 гривень 94 копійки заборгованості по кредитному договору від 11 березня 2011 року, яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 8796 гривень 34 копійки, заборгованість по процентам за користування кредитом 9365 гривень 51 копійка, заборгованість за пенею та комісією - 1000 гривень, штраф (фіксована частина) у сумі 500 гривень, штраф (процентна складова) у сумі 958 гривень 09 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 243 гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Ямпільський районний суд Вінницької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий М.М.Дзерин