У Х В А Л А

6 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2016 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 6 квітня

2016 року та заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від

26 жовтня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

Дарницький районний суд м. Києва заочним рішенням від 26 жовтня 2015 року позов ПАТ «Дельта Банк» задовольнив: стягнув на його користь з ОСОБА_4 9 тис. 49 грн 82 коп. заборгованості за кредитним договором та вирішив питання розподілу судових витрат.

Апеляційний суд м. Києва рішенням від 6 квітня 2016 року заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 жовтня 2015 року змінив: зменшив розмір стягуваної з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» суми заборгованості з 9 тис. 49 грн 82 коп. до 6 тис. 988 грн 4 коп.; в іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 13 травня 2016 року відмовив ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження у справі на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України.

11 серпня 2016 року до Верховного Суду України звернулася

ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2016 року з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, а саме статті 526, частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України ( далі - ЦК України), частини четвертої статті 60, статей 213, 214 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), а також з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 526, 599 та 1054 ЦК України.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, подана заява в частині перегляду ухвалених у справі рішень з підстав, визначених пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Сторони та інші особи, які брали участь у справі, мають право подати заяву про перегляд судових рішень у цивільних справах після їх перегляду в касаційному порядку (частина перша статті 354 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права ‒ при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

У заяві ОСОБА_4 просить переглянути ухвалені у справі рішення з підстав того, що судом касаційної інстанції неоднаково застосовано положення частини четвертої статті 60, статей 213, 214 ЦПК України щодо оцінки доказів, встановлення обставин справи тощо.

Отже, підстави перегляду не пов'язані ні з перешкоджанням подальшому розгляду справи, ні з порушенням правил підсудності чи встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Ураховуючи наведене, заява ОСОБА_4 в частині перегляду ухвалених у справі рішень з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, не може бути прийнята Верховним Судом України для перегляду у порядку, встановленому главою 3 розділу V ЦПК України, та підлягає поверненню.

Перевіривши доводи заявниці в частині перегляду ухвалених у справі рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної й касаційної інстанцій, виходив з того, що внаслідок невиконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором, утворилась заборгованість, розмір якої відповідачем не спростовано. При цьому, апеляційний суд зменшив розмір стягуваної суми посилаючись на безпідставність нарахування банком відсотків, ставка яких узгоджена сторонами у розмірі 0,00 % річних.

Обґрунтовуючи свої доводи щодо перегляду ухвалених у справі рішень заявниця послалася на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого й 20 липня 2016 року та постанову Верховного Суду України від 6 липня 2016 року.

Надані для порівняння ухвали від 17 лютого й 20 липня 2016 року не можуть бути прикладами неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував ухвалені у справах рішення та передав справи на новий розгляд з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справ.

У постанові від 6 липня 2016 року (№ 6-1047цс16) Верховний Суд України зазначив, що виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та нормами ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2016_02_28/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

Порівняння змісту зазначеної постанови Верховного Суду України зі змістом ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2016 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеним у вказаній постанові Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

З огляду на зазначене вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 354, 355, 356, 360, 3601 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Заяву ОСОБА_4 в частині перегляду ухвалених у справі рішень з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, повернути заявниці.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня

2016 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 6 квітня 2016 року та заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 жовтня

2015 року з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко