Ухвала

іменем україни

12 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Євтушенко О.І., Гвоздика П.О., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача та витребування майна (документів) із чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 08 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 20 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, витребування майна (документів) із чужого незаконного володіння, відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 08 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 20 січня 2016 року, позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо відмови у поверненні ОСОБА_1 оригіналів правовстановлюючих документів на будинок АДРЕСА_1.

Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути ОСОБА_1 оригінали правовстановлюючих документів на будинок АДРЕСА_1, а саме: свідоцтво про право власності, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, витяг з реєстру на право власності на нерухоме майно.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судом установлено судом, що 12 вересня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір № MKMWGA, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти на споживчі цілі. Цього ж дня між сторонами укладено договір іпотеки, який відповідач мав намір надіслати до обласного відділення для його перевірки, для чого необхідно було надати правовстановлюючі документи на жилий будинок. На вимогу працівника ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 надав перелік документів, які зазначено в акті приймання-передачі оригіналів правовстановлюючих документів на нерухомість від 12 вересня 2008 року.

Згідно з актом приймання-передачі оригіналів правовстановлюючих документів на нерухомість від 12 вересня 2008 року представник відповідача Бундзяк М.М. прийняла від ОСОБА_1 оригінали документів у кількості шість штук, серед яких: свідоцтво на право власності; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно і витяг із реєстру права власності на нерухоме майно, які позивач просив повернути.

На неодноразові звернення позивача до відповідача, останній надавав формальні відповіді, уникаючи при цьому питання повернення правовстановлюючих документів, які так і не повернув.

За наявності наведених обставин позивач як власник правовстановлюючих документів звернувся до суду з позовом про витребування майна (документів) із чужого незаконного володіння. Дані дії позивача не суперечать нормам ст. 387 ЦК України, яка передбачає право власника витребувати своє майно від особи, яка без законної правової підстави заволоділа таким.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи та застосувавши до них норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 08 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 20 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

П.О.Гвоздик

О.М.Ситнік