У Х В А Л А

14 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Лященко Н.П.,Охрімчук Л.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 про перегляд рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 березня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, компанії "Норсон Інвестментс корпорейшн", приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк Вікторії Костянтинівни, треті особи: компанія "Avior Shipping Limited", Київська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про визнання іпотечного договору недійсним,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 березня 2014 року, яке ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2015 року залишено без змін, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 серпня 2015 року судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 порушується питання про скасування 13 березня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 серпня 2015 року й ухвалення нового судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме частину четверту статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей»;

невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого 2014 року, 28 січня та 4 лютого 2015 року, постанову Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з умов іпотечного договору, в якому було зазначено, що при укладенні вказаного договору інтереси малолітніх дітей не порушуються. Крім того, під час підписання договору іпотеки іпотекодавець ОСОБА_7 розумів наслідки надання ним неправдивої інформації відносно осіб (повнолітніх, неповнолітніх), які мають право на користування домоволодінням, що передається в іпотеку.

Крім того, судами було встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 7 березня 2013 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 2 вересня 2013 року, позов компанії «Норсон Інвестментс корпорейшн» до ОСОБА_7 про визнання за іпотекодержателем, компанією «НОРСОНІНВЕСТМЕНТС корпорейшн», права власності на домоволодіння з надвірними спорудами АДРЕСА_1 загальною площею 585,5 кв.м, житловою площею 251,0 кв.м, яке складається в цілому з: літ. «А» житлового цегляного будинку, літ. «Б» гаражу з терасою; № 1-4 огорожі; І - бассейну, розташованим на земельній ділянці площею 890 кв. м з кадастровим номером НОМЕР_1. Указані позовні вимоги компанії «Норсон Інвестментс корпорейшн» було задоволено в сумі вартості іпотечного майна відповідно до акту оцінки майна, виконаного ПП «Оціночна компанія «Верта», у сумі 9 734 195 грн, що було еквівалентно 1 217 840 дол США.

Також виселено із зазначеного вище домоволодіння з надвірними спорудами ОСОБА_7, ОСОБА_4 та інших осіб, які були зареєстровані або проживали без реєстрації у вказаному домоволодінні.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 про визнання недійсним іпотечного договору було відмовлено.

До того ж, у даній справі було неможливо встановити реєстрацію в домоволодінні ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі наданої ОСОБА_7 копії домової книги спірного домоволодіння, оскільки навпроти його прізвища був відсутній відповідний штамп ВГІРФО із датою реєстрації. Також ОСОБА_7 пред'явив нотаріусу довідку органу самоорганізації населення мікрорайону «10 станція Великого Фонтану у м. Одесі» від 4 грудня 2010 року, за змістом якої було встановлено, що у спірному домоволодінні, що передано в іпотеку, були зареєстровані лише ОСОБА_7 і його дружина ОСОБА_4, неповнолітні діти у спірному будинку не були зареєстровані.

У рішенні колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого 2014 року, що надана заявником як приклад, зазначено, що залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що позивач не мала право користування спірним будинком, оскільки довідкою районної державної адміністрації була підтверджена реєстрація лише Особа 3 та Особа 7, однак не звернув увагу, що постановою окружного адміністративного суду визнано протиправними дії вищевказаної районної державної адміністрації щодо видачі довідки, у зв'язку із зазначенням необ'єктивних відомостей про осіб, зареєстрованих та проживаючих у спірному будинку, а саме - відсутність відомостей про реєстрацію та проживання з 19 червня 1998 року неповнолітнього позивача. Тому, зазначені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій були скасовані, а суд касаційної інстанції ухвалив нове рішення про задоволення позову та визнання договорів іпотеки недійсними.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року, що надана заявником як приклад, установлено, що у спірному будинку були зареєстровані та проживали Особа 4 та малолітній Особа 8.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 лютого 2015 року, що надана заявником як приклад, зазначено, що на час укладення договору іпотеки та передачі нерухомого майна в іпотеку ним мав право користуватися малолітній.

Порівняння змісту указаних для прикладу судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року, що надана заявником як приклад, установлено, що Особа 1 - дочка Особа 2, на момент укладення договору іпотеки проживала та була зареєстрована у спірному житловому будинку, спірний житловий будинок був єдиним та постійним місцем її проживання. Установлено також, що Особа 4 була малолітньою дочкою Особа 1, яка була матір'ю-одиначкою.

Таким чином, порівняння змісту постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року зі змістом ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 серпня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаних постановах Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з невідповідністю судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, також відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, компанії "Норсон Інвестментс корпорейшн", приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк Вікторії Костянтинівни, треті особи: компанія "Avior Shipping Limited", Київська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про визнання іпотечного договору недійсним за заявою ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 про перегляд рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 березня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 серпня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Н.П. Лященко Л.І. Охрімчук