Справа № 530/845/16-ц
Номер провадження2/530/510/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
28 жовтня 2016 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Должко С.Р. при секретарі - Бедюх Н.І розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зіньків цивільну справу позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-
Відповідно до ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
В Зіньківський районний суд Полтавської області із позовною заявою звернулася ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, послалася на обставини викладені в позовній заяві.
Відповідач, ОСОБА_2, в судове засідання 12.10.2016 року о 10 год. 00 хвилин та 28.10.2016 року о 11 год. 00 хвилин, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не зявився, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України.
Судові повістки-виклики в судове засідання на ім'я відповідача направлялись судом за місцем реєстрації місця проживання та повернулись до суду без вручення відповідачу перший раз та із врученням за другим разом.
Відповідно до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.
У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.
Пунктом 117 Правил передбачено, що поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином.
Оскільки відповідач судові повістки, направлені судом на його ім'я за адресою, за якою зареєстроване його місце проживання, не одержані, повернуті суду за підписом адресата, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.
Згідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Підстави для відкладення розгляду справи передбачені ст. 169 ЦПК України. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки; а також першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.
За таких обставин, враховуючи, що неявка відповідача не є першою, враховуючи вимоги ст. 169 ЦПК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які не з'явилися.
При вирішенні питання про можливість розгляду справи без участі осіб, які не з'явилися, судом враховуються вимоги ст. 27 ЦПК України щодо обов'язку відповідачів добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки та приходить до висновку, що відповідач недобросовісно користується наданими йому процесуальним правами.
Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів , підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
З позову вбачається, що на підставі рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 21 січня 2006 року, з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1В на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів до досягнення донькою повноліття починаючи з 14.12.2005 року.
Згідно рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 26.10.2005 року, з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання його дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян.
Позивачка 01 липня 2016 року звернулася до суду з позовом про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 повнолітні, а також на те, що на даний час донька відповідача ОСОБА_3 подорослішала і тому збільшилися витрати на її утримання, аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) є недостатнім для нормального розвитку дитини і її матеріального забезпечення.
Позивачка в даний час не працює, отримує лише допомогу по безробіттю, яка складає 1500 грн., допомогу на дитину-1200 грн., а також допомогу по догляду за дитиною у сумі 306 грн. інших доходів не має, сплачує всі види житлово-комунальних послуг та всі витрати пов'язані з вихованням та утриманням дитини, в тім числі витрати на лікування в зв'язку з дитячими та сезонними захворюваннями.
Відповідач ОСОБА_2 фізично здоровий, працездатний, так, як його сини ОСОБА_5 та ОСОБА_2 досягли повноліття і на своєму утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків не має тому може сплачувати аліменти в більшому розмірі.
При вищезазначених обставинах справи позивач ОСОБА_1 звернулася до суду і просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку починаючи з дня предявлення позову і до досягнення донькою повноліття.
Судом встановлено, що на утриманні позивачки ОСОБА_1 знаходиться неповнолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4). Відповідно до рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 21 січня 2006 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів до досягнення донькою повноліття починаючи з 14.12.2005 року (а.с.7). Позивачка ніде не працює, отримує лише допомогу по безробіттю. Відповідач ОСОБА_2 фізично здоровий, працездатний, на своєму утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків не має.
Згідно виконавчого листа № 2-819 від 21.01.2006 року виданого Зіньківським районним судом Полтавської області вираховуються аліменти на користь ОСОБА_1, на утримання доньки, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/6 всіх видів його доходів до досягнення донькою повноліття починаючи з 14.12.2005 року (а.с.13).
Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком ст. 184 СК України.
Відповідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції).
Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз'яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв'язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.
Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
З урахуванням вище викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо збільшення розміру стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення донькою повноліття, підлягає до часткового задоволення.
Суд враховує, те що відповідач є працездатною особою, його стан здоровя має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення донькою повноліття.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 80, 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 1, 57-61, 74, 77, 197, 212-218, 224-226, 367 ЦПК України,
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задовольнити частково.
Стягти із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7, працюючого трактористом в ВАТ "Гадяцьке бурякогосподарство", ідентифікаційний номер суду не відомий, аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_9 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до її повноліття , починаючи 01 липня 2016 року.
Стягти із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7, працюючого трактористом в ВАТ "Гадяцьке бурякогосподарство", ідентифікаційний номер суду не відомий, на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 копійок.
Виконавчий лист виданий на підставі рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 21 січня 2005 року по справі № 2- 819 відізвати .
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржене сторонами на протязі 10 днів до Апеляційного суду Полтавської області через Зіньківський районний суд Полтавської області.
Суддя Зіньківського
районного суду Полтавської області ОСОБА_6