РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/4792/16-ц

пр. № 2/759/3023/16

04 жовтня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Петренко Н.О.

при секретарі - Рагімовій Т.О.

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача Шевченка Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про зобов'язання вчинити дії та стягнення штрафних санкцій,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати ПАТ «Державний ощадний банк України» виконати платіжні доручення щодо переказу коштів з його рахунку та стягнути за порушення строків виконання доручення пеню в розмірі 5 214 грн. 06 коп.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 06.10.2015р. між сторонами було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу. 27 жовтня 2015р. позивачем було здійснено поповнення карткового рахунку на суму 3 400 доларів США. Відповідні кошти він зобов'язаний був перерахувати на рахунок компанії ELECSTER OYJ, Akaa, FINLAND в якості компенсації за договором № 020715 від 03.07.2015р.

01.02.2016р. позивач звернувся до відділення ТВБВ № 10026/0126 ПАТ «Державний ощадний банк України» із платіжним доручення на переказ 500 доларів США компанії ELECSTER OYJ. Аналогічні доручення були подані також 02 та 03 лютого 2016р. в платіжному дорученні було вказано підставу договір № 020715 від 03.07.2015р. Проте, в період з 01 по 11 лютого 2016р. жодне з поданих платіжних доручень не було виконано. 05 лютого 2016р. в усній формі працівник відділення банку пояснив, що валютний відділ не дозволив проводити таку операцію. Загалом в період з 01 по 12 лютого 2016р. було подано чотири платіжних доручення на загальну суму 2000 доларів США і жодне не було оброблене. Позивач вважає, що відповідач не вправі був відмовляти йому у здійснення переказу. Загальна сума переказу згідно платіжних доручень становить 2000 доларів США, що еквівалентна 52 140 грн. 66 коп. (курс 1 долара США по відношенню до 1 грн. станом на 28.03.2016р. становить 25 грн.07 коп.) Від дати подання останнього платіжного доручення минуло 45 днів, а тому враховуючи максимальний розмір відповідальності у вигляді 10 відсотків, позивач вважає, що ПАТ «Державний ощадний банк України» повинен сплатити йому пеню в розмірі 200 доларів США, або 5 214 грн.06 коп.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечувала та зазначила, що у своїй позовній заяві позивач посилається на те, що банк не виконує його платіжні доручення на переказ грошових коштів з його рахунку за межі України. Однак дані вимоги є незаконними, оскільки позивачу роз'яснено вимоги Постанови Правління Національного банку України від 12.11.2003 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», а саме, що забороняється використовувати поточні рахунки фізичних осіб для проведення операцій, пов'язаних із здійсненням підприємницької діяльності. Окрім цього, згідно з вимогами п.1.1 «правил здійснення за межі України переказів фізичних осіб за поточними валютними неторговельними операціями та їх виплати в України», затверджених постановою Правління Національного банку України від 29.12.2007р. № 496 зазначено, що правила регулюють перекази за поточними валютними неторгівельними операціями, що здійснюються за дорученням і на користь фізичних осіб, а саме: порядок здійснення уповноваженими банками, небанківськими фінансовими установами та національним оператором поштового зв'язку (далі - банки) переказів за дорученням фізичних осіб - резидентів і нерезидентів (далі - перекази) за межі України та в межах України. Пунктом 1.2. даної інструкції, визначено перелік неторгівельних операцій за поточними валютними рахунками, що можуть здійснювати фізичні особи.

Представник відповідача вважає, що платіжні доручення не відповідають вимогам «Правил здійснення за межі України переказів фізичних осіб за поточними валютними неторгівельними операціями та їх виплати в Україні» та «Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах». Просить в задоволенні позову відмовити

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі встановив наступне.

06.10.2015р. між позивачем та ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку НОМЕР_1 в доларах США на умовах тарифного пакету «Економний»./а.с.10-12/

Відповідно до виписки по картковому рахунку 27.10.2015р. позивачем здійснено поповнення карткового рахунку на суму 3 400 доларів США. /а.с.13/

Як вбачається із платіжних доручень від 01.02.2016р. , 02.02.2016р., 03.02.2016р. призначення платежу значиться, як контракт № 03715 виплата кредитору, а від 12.02.2016р. -виплата компенсації. /а.с.14-17/

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 зазначив, що він є працівник відділення банку. До відділення звернувся позивач з платіжними дорученнями про перерахунок коштів в доларах США. Ним були перевірені дані платіжні доручення, зауважень до них не було. Далі дані платіжні доручення були направлені на валютний контроль. Таких доручень було подано три, через день. Однак з валютного контролю надійшла відповідь про відмову в проведенні вищевказаних платіжних доручень. З валютного контролю інформація щодо проведення чи відмови у проведенні платіжних доручень приходить через два - три дні після подачі. На даний час платіжні доручення знаходяться в банку.

Також, свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона є керуюча відділення ПАТ «Державний ощадний банк України». Про ситуацію, що склалася з гр. ОСОБА_1 вона знала. При цьому зазначила, що контроль над валютними операціями здійснює Бек офіс - підрозділ валютного контролю. Платіжні доручення, подані позивачем, а саме призначення платежу не відповідає вимогам чинного законодавства. ОСОБА_1.в телефонному режимі спілкувався з працівниками валютного контролю та йому були надані усні роз»яснення щодо відмови у проведенні валютної операції. На його усне звернення письмової відповіді не було надано, а письмово він не звертався та скарг від нього не надходило . Платіжні доручення, які надавав позивач повернулися з валютного контролю без виконання.

Валютний контроль - це система контролю уряду за обміном іноземної валюти в країні, тобто регулювання обсягу готівки в іноземній валюті та її обмінного курсу на інші валюти. Валютному контролю в Україні підлягають валютні операції за участю резидентів і нерезидентів, а також зобов'язання про декларування валютних цінностей та іншого майна резидентів, яке перебуває за межами України.

Метою валютного контролю є забезпечення додержання Валютного законодавства під час здійснення валютних операцій. Для досягнення мети валютного контролю органи валютного контролю в межах своєї компетенції визначають відповідність здійснення валютних операцій чинному законодавству і наявність необхідних для них ліцензій та дозволів; перевіряють виконання резидентами зобов'язань в іноземній валюті перед державою, а також зобов'язань про продаж іноземної валюти на внутрішньому ринку України; обґрунтованість платежів в іноземній валюті; перевіряють повноту й об'єктивність обліку та звітності з валютних операцій, а також з операцій нерезидентів у валюті України.

Відповідно до ч.1 ст.1068 ЦК України Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно п.1.1 « Правил здійснення за межі України та в Україні переказів фізичних осіб за поточними валютними неторговельними операціями та їх виплати в Україні» затверджених постановою Правління Національного банку України від 29.12.2007р. № 496 заначено, що ці правила регулюють перекази за поточними валютними неторговельними операціями, що здійснюються за дорученням і на користь фізичних осіб, а саме: порядок здійснення уповноваженими банками, небанківськими фінансовими установами та національним оператором поштового зв'язку (далі - банки) переказів за дорученням фізичних осіб - резидентів і нерезидентів (далі - перекази) за межі України та в межах України; порядок виплати банками переказів із-за кордону та в межах України фізичним особам - резидентам і нерезидентам.

Правила не поширюються на перекази, що пов'язані з підприємницькою та інвестиційною діяльністю фізичних осіб.

Відповідно до п. 1.2 вищевказаних правил - до переказів фізичних осіб за поточними валютними неторговельними операціями належать такі:

а) на оплату витрат іноземним судовим, слідчим, нотаріальним та іншим повноважним органам (у тому числі сплата податків, зборів інших обов'язкових платежів), витрат іноземних адвокатів у разі порушення справ за кордоном, у яких позивачем або відповідачем є фізична особа; б) на оплату витрат на лікування в медичних закладах іншої держави, а також на оплату витрат на транспортування хворих; в) на оплату витрат на навчання і стажування в навчальних закладах іншої держави, витрат на проведення тестів, іспитів тощо; г) на оплату участі в міжнародних симпозіумах, семінарах, конференціях, конгресах, виставках, ярмарках, культурних і спортивних заходах, а також інших міжнародних зустрічах, що відбуваються на територіях іноземних країн;

ґ) на оплату витрат на придбання літератури та передплатних видань, що видаються за кордоном;

д) на оплату зборів (мита) за дії, пов'язані з охороною прав на об'єкти інтелектуальної власності, включаючи оплату послуг, які надаються патентними відомствами інших країн, і послуг патентних повірених за кордоном; е) на оплату витрат, пов'язаних зі смертю громадян за кордоном (транспортні витрати і витрати на поховання); є) на оплату послуг за договорами (страховими полісами, свідоцтвами, сертифікатами) страхування життя, укладеними з нерезидентами, за наявності індивідуальної ліцензії Національного банку України (далі - Національний банк), отриманої в порядку, визначеному Національним банком; ж) на оплату продукції, робіт, послуг, прав інтелектуальної власності, що набуваються в нерезидентів за кордоном для власного споживання; з) на оплату вступних, членських внесків до міжнародних організацій; и) платежі у зв'язку з прийняттям спадщини; і) у разі виїзду за кордон на постійне місце проживання; ї) з оплати праці, стипендій, пенсій, аліментів, державної допомоги, матеріальної допомоги, допомоги родичів, благодійної та гуманітарної допомоги, виплат і компенсацій, уключаючи виплати з відшкодування шкоди, заподіяної робітникам унаслідок каліцтва, професійного захворювання або іншого ушкодження здоров'я, що пов'язані з виконанням ними трудових обов'язків, жертвам політичних репресій, жертвам нацистських переслідувань, членам їх родин і спадкоємцям, відшкодування за страховими випадками, премій, призів, успадкованих коштів, коштів за договорами дарування, коштів, заощаджених на рахунках, і прибутків за ними; й) з оплати авторських гонорарів, премій, призів та інших виплат за використання об'єктів права інтелектуальної власності фізичних осіб; к) на підставі вироків, рішень, ухвал і постанов судових, слідчих та інших правоохоронних органів.

Також відповідно до 5.3 Договору клієнт запевняє банк, що із змістом інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003р. ознайомлений та розуміє, що вимоги цієї інструкції для нього обов'язкові. Клієнт також підтверджує, йому відомо про те, що рахунок забороняється використовувати для проведення операцій, пов'язаних із здійсненням підприємницької діяльності.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, позивач не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення відповідачем його прав, а тому підстав для задоволення позовних вимог немає.

Таким чином, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60‚ 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. 1068 ЦК України, Постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», Правилами здійснення за межі України переказів фізичних осіб за поточними валютними неторговельними операціями та їх виплати в України», затверджених постановою Правління Національного банку України від 29.12.2007р. № 496 суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволені позову.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

.

Суддя