Справа № 310/8560/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

13 січня 2016 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі: головуючого - судді Парій О.В.

при секретарі - Мирошниченко Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Бердянського міськрайонного суду справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Страхова компанія «Країна» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 18457,82 грн., а також суму понесених витрат на оплату судового збору. Зазначило, що 19 січня 2014 року в м.Бердянськ на перехресті пр..Пролетарський та вул..Калініна трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota» держномер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 (власник ТЗ ОСОБА_2.) та транспортного засобу «ЗАЗ Daewoo» держномер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 (власник ТЗ ОСОБА_4). ДТП трапилося з вини відповідача. Власник транспортного засобу «ЗАЗ Daewoo» звернувся до ПАТ «СК «Країна» з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до страхового акту та умов договору страхування розмір страхового відшкодування склав 18457,82 грн., яке позивач сплатив потерпілій особі. Позивач вказує, що ОСОБА_1 не повідомила Страховика про ДТП у строки, передбачені законодавством, в зв'язку з чим відповідно до п. ґ) ст. 38.1.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП.

Позивач в судове засідання представника не направив. Повідомлений. До суду надіслано заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи за відсутності представника. Надано згоду на вирішення справи заочно.

Відповідач в судові засідання не з'явилася тричі. На адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача направлено копію позовної заяви з додатками та повістки-виклики.

Справу вирішено за відсутності відповідача заочно.

Аналізуючи надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст. 993, 1166, 1191 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування , якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно п. 22.1. ст. 22, ст. 28 та ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'я, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п.п. ґ) п.п. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Згідно п.п. 33.1.2 п. 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди.

Судом встановлено, що 19 січня 2014 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_1, яка керувала транспортним засобом «Toyota» держномер НОМЕР_3 (власник ТЗ ОСОБА_2.) та водія ОСОБА_3, який керував транспортним засобом «ЗАЗ Daewoo» держномер НОМЕР_4 (власник ТЗ ОСОБА_4).

Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення від 14 березня 2014 року ОСОБА_1 визнана винною в зазначеній дорожньо-транспортній пригоді та її притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Згідно полісу № АС/2046645 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного на один рік з 03 травня 2013 року до 02 травня 2014 року включно, між ПАТ «СК «Країна» та ОСОБА_2, застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну майну. Страховим випадком є подія внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Забезпечений транспортний засіб «Toyota» держномер НОМЕР_3. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну - 50000,00 грн.. Франшиза становить 500,00 грн..

Відповідно до звіту № 57 про визначення вартості матеріальної шкоди, спричиненої володільцеві колісного транспортного засобу, складеного 15 травня 2014 року приватним підприємцем, аварійним комісаром, оцінювачем Поплавським О.В., вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1 з урахування фізичного зносу становить 18957,82 грн..

Згідно страхового акту № 10/32899/3.2.29 від 12 лютого 2015 року, складеного ПАТ «СК «Країна», дорожньо-транспортна пригода визнана страховим випадком. Визначено, що підлягає виплаті страхове відшкодування у розмірі 18457,82 грн..

Страхове відшкодування виплачено ПАТ «СК «Країна» на рахунок ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 18457,82 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1599 від 12 лютого 2015 року.

Листом від 19 лютого 2015 року № 1097 ПАТ «СК «Країна» направило до ОСОБА_1 претензію, в якій зазначило, що зважаючи на те, що ОСОБА_1 не повідомила письмово страховика про настання ДТП, ПАТ «СК «Країна» пропонує їй в досудовому порядку компенсувати виплачену суму страхового відшкодування в розмірі 18457,82 грн..

Суд приходить до висновку, що факт настання страхового випадку сторонами не оспорюється. Даний факт зафіксований правоохоронними органами та відповідач, як винна особа притягнута до адміністративної відповідальності. Позивач вказані факти визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. В зв'язку з цим суд приходить до висновку, що сам по собі факт неповідомлення ОСОБА_1 ПАТ «СК «Країна» про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Дана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року (справа № 6-284цс15).

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування з підстав, заявлених позивачем, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3-6, 11, 57 - 62, 64, 212 - 215, 223, 294 ЦПК України, ст.ст. 993, 1166, 1191 ЦК України (2003 рік), п. 22.1. ст. 22, ст. 28, ст. 29, п.п. 33.1.2 п. 33.1 статті 33, п.п. ґ) п.п. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В.Парій