27.04.2016 Справа 2/337/356/2016 року
Провадження № 337/161/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

за участі секретаря Чередниченко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, визнання спадкоємцем,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вказує, що вона більше 20 років була подругою ОСОБА_3, яка померла 27.10.2014 року. Навесні 2009 року ОСОБА_3 стала хворіти, внаслідок надмірної ваги їй було важко пересуватись. Оскільки родичів у ОСОБА_3 не було, їй ніхто не допомагав, а вона свою чергу проживала в квартирі сама, вони вирішили разом проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1, що належить ОСОБА_3 Вона перевезла в квартиру свої речі, вони вели із ОСОБА_3 спільний бюджет, вона отримувала пенсію, купувала ліки, продукти харчування. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належну їй квартиру АДРЕСА_1. Оскільки спадкоємців у померлої не було, вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець четвертої черги. Проте, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, внаслідок відсутності доказів родинних відносин між спадкодавцем і спадкоємцем. Після чого вона дізналась, що спадкоємцем другої черги є племінник ОСОБА_2, який також звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. На даний час судом розглядається її позов про усунення ОСОБА_2 від права на спадкування, провадження по якій зупинено, до вирішення даного позову. Просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_3 з травня 2009 по 27.10.2014 року, визнавши позивача спадкоємцем четвертої черги.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримала, просила суд його задовольнити. Пояснила суду, що вона тривалий час була подругою ОСОБА_3, вони проживали в сусідніх будинках. ОСОБА_3 страждала від надмірної ваги і в 2009 році їй стало важко пересуватись, виходи з квартири, тому попросила її переїхати в свою квартиру та проживати разом. Оскільки вона також проживала сама, погодилась і переїхала до ОСОБА_3 в травні 2009 року. Вони вели спільне господарство, вона отримувала пенсію за ОСОБА_3, купувала продукти харчування, ліки. Квартира є двокімнатною, вона спала на дивані в залі, а ОСОБА_3 в спальні. Їхній бюджет був спільний, складався з пенсії ОСОБА_3, її пенсії та її заробітної плати.

Представник позивача ОСОБА_4 позов підтримала, спросила його задовольнити. Вважає, що доводи ОСОБА_1 про її проживання разом з ОСОБА_3 підтверджені матеріалами справи. Позивач, проживши із ОСОБА_3 однією сімєю більше пяти років, має право на спадкування за законом як спадкоємець четвертої черги.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечив, суду пояснив, що він є племінником померлої ОСОБА_3 Він підтримував стосунки із своєю тіткою, оскільки вона була самотньою, її син помер. Приблизно раз на місяць він відвідував ОСОБА_3 у неї вдома. Жодного разу ОСОБА_1 він в квартирі не бачив, від тітки про неї не чув. В 2009 році ОСОБА_3 допомагала йому робити ремонт в квартирі, в 2010 давала гроші на ремонт балкону. ОСОБА_3 двічі на рік їздила в санаторій в Карпати або Крим. В листопаді 2013 році була в санаторії під Києвом. Останній раз він бачився з ОСОБА_3 в серпні 2014 року.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_5 проти задоволення позову заперечив, вважає, що доводи ОСОБА_1 належними доказами не підтверджені. Просив суд відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків.

ОСОБА_3 померла 27.10.2014 року. Проживала та була зареєстрована з 23.05.1975 по 27.10.2014 року за адресою: АДРЕСА_2. Інших осіб на момент смерті в квартирі зареєстровано не було.

Заповіту після своєї смерті ОСОБА_3 не залишила.

25.02.2015 року до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернувся племінник ОСОБА_2.

28.04.2015 року до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулась також ОСОБА_1.

Постановою приватного нотаріуса ЗМНО ОСОБА_6 від 30.04.2015 року було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із тим, що у ОСОБА_1 відсутні документи, які підтверджують факт родинних відносин або інших відносин із спадкодавцем.

Позивач ОСОБА_1, вважаючи себе особою, яка проживала однією сімєю з померлою ОСОБА_3 більше ніж 5 років до її смерті, звернулась до суду із даним позовом.

Відповідно до положень ст. ст. 1217, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

В пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно врахувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно акту про фактичне місце проживання від 06.01.2016 року, складеного комісією центру обслуговування споживачів №6 МКП Основаніє, в квартирі АДРЕСА_1 зі слів сусідів ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 проживала без реєстрації з травня 2009 року ОСОБА_1, яка вела спільне господарство з ОСОБА_3

За клопотанням позивача судом були допитані свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12

Так, свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він працює лікарем невропатологом, проживає по сусідству з ОСОБА_3, знав померлу з 1996 року, яка була його пацієнтом. Раз на півроку він бачив ОСОБА_3 Починаючи з листопада 2013 року їй стало важко пересуватись внаслідок хвороби, а з травня-червня 2014 вона майже не пересувалась самостійно. Він неодноразово оглядав її вдома. В квартирі проживала ОСОБА_1, яка доглядала ОСОБА_3, в квартирі знаходились речі ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що позивач ОСОБА_1 єє її матірю. ОСОБА_3 - подруга матері. Починаючи з 2009 року, ОСОБА_1 переїхала жити в квартиру ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_3 була хвора і вимагала сторонньої допомоги. Вона кожен вечір приходила в квартиру ОСОБА_3 допомагати. Місцем постійного проживання ОСОБА_1 з 2009 року була квартира ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_3 була її подругою, вони проживали по сусідству. Він ОСОБА_3 вона чула, що ОСОБА_1 переїхала до неї жити в квартиру для того щоб допомагати. ОСОБА_3 була хвора та важко пересувалась. Вона часто бачила ОСОБА_1 у дворі будинку. Вона підписувала акт, відповідно якого ОСОБА_1 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1.

За клопотанням відповідача судом були допитані свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14

Так, свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона проживає з 1971 року в будинку разом із ОСОБА_3 В квартирі ОСОБА_3 була лише один раз. Померла кожен вечір виходила посидіти на лавку біля підїзду. За два тижні до смерті вона перестала виходити. ОСОБА_3 пересувалась сама, але їй було важко ходити. Вона часто їздила відпочивати в санаторій. ОСОБА_3 казала, що знімає пенсію в банкоматі з картки. ОСОБА_15 жодного разу вона не бачила, від ОСОБА_3 нічого про неї не чула.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що ОСОБА_3 була його сусідкою, останні роки життя хворіла. ОСОБА_3 часто виходила посидіти на лавку біля підїзду будинку. Останній раз він бачив померла восени 2014 року на вулиці. ОСОБА_1 він жодного разу не бачив.

Проаналізувавши доводи сторін по справі, та пояснення допитаних судом свідків, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 була знайома із ОСОБА_3, періодично їй допомагала, проте фат постійного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 однією сімєю більше 5 років не знайшов свого підтвердження в ході судового засідання.

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 підтвердили лише факт спілкування ОСОБА_1із померлою ОСОБА_3, проте жодних конкретних обставин їхнього спільного проживання суду не повідомили.

Сама ОСОБА_1 не змогла конкретно та впевнено назвати суду назви ліків, які вона купувала для ОСОБА_3, розмір пенсії померлої, імя поштаря, який приносив пенсію для ОСОБА_3, не назвала суму платежів за комунальні послуги за квартиру АДРЕСА_1. Не пояснила суду про побутові подробиці проживання в квартирі, такі як поточний ремонт, придбання речей та інше.

Така необізнаність ОСОБА_1 викликає сумніви в достовірності її пояснень, оскільки особа, яка постійно проживає більше пяти років та веде спільне господарство разом із з іншою особою, має бути більше поінформована про побутові обставини такого спільного проживання в одному жилому приміщенні.

Відповідно до частини 2 ст. 59 ЦПК Україниобставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи позивача не підтверджені жодними доказами, окрім її власних пояснень та пояснень свідків. Проте, факт спільного проживання має бути підтверджений доказами спільних витрат з утримання квартири, оплати комунальних послуг, придбання ліків, продуктів харчування, придбання майна для спільного користування, доказами отримання пенсії за померлу.

Оскільки таких доказів позивачем ОСОБА_1 суду надано не було, факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сімєю не знайшов свого підтвердження, у звязку із чим позов підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 8, 10, 11, 15, 57, 58, 59, 60, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд міста Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: А.М. Котляр