Справа № 161/3951/16-ц
Провадження № 4-с/161/51/16
У Х В А Л А

24 жовтня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М

при секретарі Козак О.А.,

з участю представника скаржника ОСОБА_1,

субєкта оскарження ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на постанови державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про відкриття виконавчих проваджень,

В С Т А Н О В И В :

Скаржники звернулися до суду із скаргою на постанови державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про відкриття виконавчих проваджень.

Скаргу обґрунтовують тим, що 19.03.2016 року вони отримали постанови, винесені державним виконавцем 16.03.2016 року, із яких стало відомо, що за заявою стягувача ПАТ «Креді ОСОБА_5» від 15.03.2016 року у цивільних справах №2-19/2011 року та №2-6511/2011 року відкриті виконавчі провадження про стягнення з боржників заборгованості, в порушення вимог передбачених ст. ст. 22, 26 Закону України «Про виконавче провадження», за спливом строків давності на їх предявлення.

Крім того, скаржники зазначили, що рішення у зазначених цивільних справах в оскаржуваних постановах вступили в законну силу у 2011 році, а виконавчі листи для його виконання подано через пять років. Окрім того, в справі ВП №50497343 від 16.03.2016 року вказано, що з ОСОБА_3 слід стягнути в користь стягувача, однак не вказано, що стягувати та в якому розмірі

У звязку з чим, просять постанови головного державного виконавця першого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції від 16.03.2016 року ВП№50496987, ВП№50497251, ВП№50497616 визнати незаконними та скасувати.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав з підстав викладених в ній та просив її задовольнити.

Представник субєкта оскарження проти задоволення скарги заперечила.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що Луцьким міськрайонним судом було видано виконавчі листи №2-19/11 від 03.03.2011 року (рішення суду вступило в законну силу 21.10.2011 року), №2-6511/11 від 23.03.2012 року, №2-19/11 від 20.04.2011 року (рішення вступило в законну силу 20.04.2011 року) (а.с. )

Постановами головного державного виконавця Другого відділу ДВС Луцького МУЮ ОСОБА_2 від 16.03.2016 року відкрито виконавчі провадження на підставі згаданих виконавчих листів (а.с. )

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України, і примусове виконання рішень здійснюються державні виконавця, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено строк предявлення виконавчого листа до виконання, зокрема виконання судових рішень протягом одного року, який діяв на момент винесення рішення суду і видачі виконавчого листа від 23.03.2012 року про солідарне стягнення з ОСОБА_6, ОСОБА_3, ПП «Еліанс» на користь ПАТ «Індустріально-експортний банк» коштів в розмірі 2088972,71 грн. та протягом трьох років по вчиненню виконавчих дій при виконанні рішення суду по стягненню з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь АТ «Індустріально-експортний банк» 468616,57 грн. у відповідності до виконавчого листа, виданого 07.09.2010 року, який обраховується з наступного дня після набрання рішенням законної силу чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його поновлення.

В судовому засіданні встановлено, що у виконавчих листах виданих Луцьким міськрайонним судом в 2010 2012 роках зазначено строк предявлення до виконання, однак стягувачем вказані строки не дотримано, а державним виконавцем не перевірено та відкрито виконавчі провадження.

Так, з оскаржуваних постанов слідує, зокрема із постанови ВП №50497616, виконавчий лист №2-19/11, що останній вступив в законну силу 22.03.2011 року, а заява про примусове виконання подана 15.03.2016 року.

Аналогічні обставини стосуються й інших постанов, які є предметом оскарження, при винесенні яких державним виконавцем належним чином не зясовано та не зазначено про можливе переривання строків предявлення виконавчих листів до виконання.

Наведене також стверджується й ухвалою Ківерцівського районного суду від 13.06.2014 року, якою задоволено скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця Ківерцівського районного управління юстиції по оскарженню дій при винесені постанови від 13.05.2014 року про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2-19/11, виданим 03.03.2011 року, яким встановлено пропуск строку предявлення даного виконавчого листа до виконання. Однак, не зважаючи на викладене, зазначений виконавчий документ був повторно предявлений і прийнятий до виконання.

Крім цього, суд позбавлений можливості зясувати і перевірити викладене за матеріалами виконавчих проваджень, так як із повідомлення Ківерцівського районного відділу ДВС вбачається, що матеріали виконавчого провадження №2-19/11 від 10.02.2011 року та №2-6511 від 23.03.2012 року знищено внаслідок пожежі (а.с. ).

Отже, за таких обставин, суд приходить до висновку про скасування оскаржуваних постанов державного виконавця як таких, що винесені без належного зясування строків предявлення виконавчих листів до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи обовязки.

Таким чином, зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3, ОСОБА_4 підставна та підлягає до часткового задоволення.

А тому, керуючись ст. ст. 383, 386, 387 ЦПК України, ст. 2, 22, 26 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанови головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_2 від 16.03.2016 року про відкриття виконавчих проваджень ВП №50497343, ВП 50496987, ВП №50497251, ВП №50497616.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали .

Суддя Луцького міськрайонного суду Кихтюк Р.М.