Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Закропивного О.В., Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», третя особа - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», про стягнення страхового відшкодування за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 вересня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі - ПрАТ «СК «Уніка») на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») страхове відшкодування в розмірі 200 800 грн, а на свою користь пеню за несвоєчасну виплату такого відшкодування в розмірі 41 087 грн та 3 % річних у розмірі 5 305 грн 10 коп.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 11 червня 2012 року та 7 червня 2013 року він уклав з відповідачем договори добровільного страхування від нещасних випадків та здоров'я на випадок хвороби, вигодонабувачем за вказаними договорами є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Сума страхового відшкодування в разі настання страхового випадку була визначена у розмірі 207 105 грн.

Вказував, що 30 травня 2013 року у нього виявили важку хворобу серця, у зв'язку з чим 11 листопада 2013 року встановлено другу групу інвалідності, в результаті чого він звернувся з відповідним листом до відповідача, додавши до нього медичні документи, однак в отриманні страхової виплати йому було відмовлено у зв'язку з тим, що хвороба виникла в нього, начебто, до укладення зазначених договорів страхування. Відмову відповідача він вважає безпідставною та такою, що порушує його права.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 6 квітня 2015 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» страхове відшкодування у розмірі 200 046 грн 08 коп.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_1 пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в сумі 38 639 грн 04 коп. та 3 % річних у розмірі 5 292 грн 31 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПрАТ «СК «Уніка», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, виходив із того, що ПрАТ «СК «Уніка» без достатніх правових підстав відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування.

Проте повністю погодитись з висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами установлено, що 11 червня 2012 року та 7 червня 2013 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Уніка» було укладено договори добровільного страхування від нещасних випадків та здоров'я на випадок хвороби позичальника кредиту № 005017/0136/0000853.

30 травня 2013 року ОСОБА_1 було встановлено діагноз гострий задньодіафрагмальний, базальний, боковий, верхівки інфаркт міокарда. Шлуночкова екстрасистолія. Системний тромболіз стептокіназою. Ангіоневротичний набряк Квінке.

Висновком Медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності з 11 листопада 2013 року, що підтверджується копією довідки МСЕК від 26 листопада 2013 року.

У відповідності до п. 4 договору страхування при встановлені застрахованій особі ІІ групи інвалідності внаслідок хвороби, здійснюється виплата в розмірі 80% від страхової суми, що в даному випадку становить 165 685 грн, оскільки згідно умов договору страхова сума складає 195 356 грн. При цьому згідно п. 4.2 договору, страхова виплата, в межах одного страхового випадку, здійснюється страховиком за його остаточними наслідками, тобто за наслідками встановлення ОСОБА_1 ІІ групи інвалідності.

ОСОБА_1 звертався до відповідача з заявою про страховий випадок та проведення у зв'язку з цим страхового відшкодування, протелистом від 17 січня 2014 року ПрАТ «СК «Уніка» відмовило йому у виплаті з тих підстав, що діагнози на захворювання, наслідки яких призвели до стійкої втрати працездатності, ОСОБА_1 встановлено понад десять років тому, тобто до початку дії договору, що підтверджується листом комунального закладу «Криворізька міська лікарня № 9», а тому, відповідно до п.п.1.5 та 1.6 Умов договору страхування, правові підстави для здійснення страхової виплати відсутні.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку.

Зазначене положення міститься і в ст. 3 Закону України «Про страхування».

За змістом наведених законів України випливає, що договір страхування надає право третій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов'язків останнього.

Як роз'яснено у п. 18 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо за договором страхування визначений вигодонабувач, він повинен бути залучений до участі у справі (стаття 985 ЦК, стаття 3 Закону України "Про страхування"). Відповідно до наведених положень закону договір страхування надає право третій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов'язків останнього. При розгляді таких справ суди повинні враховувати положення статей 636, 985 ЦК, статтю 3 Закону України "Про страхування", і у разі якщо буде встановлено, що вигодонабувач відмовився від пред'явлення позову до страховика або сума страхової виплати більша, ніж має отримати вигодонабувач, страхувальник/потерпілий не позбавлений права на пред'явлення позову про виплату страхового відшкодування на свою користь на загальних підставах.
Судом установлено, що вигодонабувачем за договорами страхування визначено ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», яке не уповноважувало позивача на пред'явлення вимог до страховика, відтак, він не має права на одержання страхової виплати і є неналежним позивачем у справі.
Відповідно до ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Апеляційний суд, у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 316 ЦПК України, встановивши, що вигодононабувачем за договорами страхування є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», не з'ясував, чи відмовлявся вигодонабувач від пред'явлення позову до страховика або сума страхової виплати більша, ніж та, що має отримати вигодонабувач, оскільки лише у такому разі позивач не позбавлений права на пред'явлення позову про виплату страхового відшкодування на свою користь на загальних підставах

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. При цьому, у відповідності до вимог, викладених у ч. 4 цієї статті, на суд покладено обов'язок сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Рішення апеляційного суду ґрунтується на припущеннях, що в силу ч. 4 ст. 60 ЦПК України є неприпустимим.

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. ст. 212-214 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: О.В. Закропивний

С.Ф.Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик