АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Височанської Н.К., Яремка В.В.

секретар Окармус О.М.

за участю: апелянта, її представника, відповідачів

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - служба у справах дітей Герцаївської районної державної адміністрації Чернівецької області, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 21 жовтня 2016 року -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - служба у справах дітей Герцаївської РДА Чернівецької області, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення.

Позовні вимоги обґрунтовувала слідуючими обставинами.

ОСОБА_1 є власницею житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, де вона зареєстрована та проживає. В даному будинку, який належить їй на праві особистої приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, в 2014 року вселилася та стала проживати її донька - ОСОБА_2 та члени її сім'ї ОСОБА_3 (онука), а ОСОБА_4.(співмешканець її доньки) з 2015 року. Приміщення яке вони займають складається з двох кімнат, кухні, двох коридорів.

2-ц/794/1464/16 Головуючий у 1 інстанції Акостакіоає О.Т.

Категорія 43/44 доповідач Перепелюк І.Б

Займані приміщення повністю забиті різними речами, одягом що фактично займають всю площу. В кухні не прибрано, речі, одяг предмети побуту знаходяться скрізь, що створює незручні умови для проживання та порушує санітарні норми.

Відповідачі взятті на облік як особи, переміщеної з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції (Луганська область).

ОСОБА_1 вказувала, що відповідачі жодним чином в утриманні житлового будинку, та в його ремонті участі не приймають, чим завдають їй значних матеріальних збитків. Позивач знаходиться на обліку в УПФ України Глибоцьке об'єднане (Герцаївське) та отримує пенсію за віком, а коштів в повному обсязі для оплати за користування електроенергією та газопостачанням не вистачає. Спільне проживання разом із відповідачами у справі є нестерпним. На хвіртці, яка знаходиться перед вхідними дверима де проживають ОСОБА_2 зі співмешканцем поставлені два ланцюга з замками, чим перекрито даних вхід до огороду для неї як власника будинку. На її прохання переїхати проживати в інше житло останні відмовляються.

Відповідачі заважають їй вільно користуватись належним на праві особистої приватної власності будинком та в добровільному порядку виселятись не збираються.

Неодноразово, починаючи з 2014року по 2016 рік позивач зверталася до Герцаївського РВ УМВС України в Чернівецькій області з приводу висловлювань нецензурною лайкою, погроз фізичної розправи та сутичок з боку своєї доньки ОСОБА_2 Внаслідок проведених перевірок ОСОБА_2 виносились офіційні попередження про неприпустимість антигромадської поведінки та складались протоколи про адміністративне порушення .

Позивач просила виселити відповідачів з житлового будинку та приналежними до нього господарсько-побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення.

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 21 жовтня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним, посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача зазначає, що суд першої інстанції належним чином не встановив факту надання дозволу (усного чи письмового) ОСОБА_1 на вселення відповідачів до її будинку.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу відхилити, рішення - залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку по АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 23.01.2015р. і випискою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 32623070 від 23.01.2015р.

04.07.2014р. у вищевказаний будинок із Луганської області, як члени родини позивача вселилися ОСОБА_2 - дочка позивача та ОСОБА_3 - онука позивача, а з 24.02.2015р. до них, до своєї співмешканки і дитини вселився ОСОБА_4, що підтверджується Актом про фактичне проживання громадян Герцаївської міської ради Герцаївського району Чернівецької області № 387 від 20.08.2015р.

Згідно копії довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції № від 22.10.2014р. вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані та проживають за вищевказаною адресою. Термін довідки продовжено до 21.10.2016р.

З копії довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції № 1 від 24.02.2015р., ОСОБА_4 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про виселення. Вирішення питання про наявність правових підстав для виселення особи з житлового будинку залежить від вирішення питання про правомірність набуття права користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, від ставлення до своїх обов'язків по утриманню житла, а також відношення до прав та свобод інших співмешканців.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

За змістом ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК, зокрема, його дружина, діти і батьки. Членами сім'ї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.Частинами 1 та 2 вказаної норми передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Підстави виселення членів сім'ї (колишніх членів сім'ї) власника будинку передбачені ст. 157 ЖК України та ч. 1 ст. 116 ЖК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Згідно п. 17 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України" при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

З відповіді Сторожинецької місцевої прокуратури № 96-306-16 від 22.03.2016р., вбачається, що ОСОБА_1 двічі зверталася до Герцаївського районного суду Чернівецької області про виселення та зняття з реєстрації відповідачів, однак ухвалами суду позовні заяви були залишені без розгляду з ініціативи позивача.

З відповіді Герцаївського відділення поліції № 2/123/51/05/01-2016 від 20.10.2016р. вбачається, що протягом 2014-2016 рр. до правоохоронних органів надійшло 8 звернень від ОСОБА_1 про кофлікт між нею та донькою через житло, однак лише постановою судді Герцаївського районного суду Чернівецької області від 18.06.2015р. ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного провапорушення, передбаченого ч.1ст. 1732 КупАП та накладено на неї адміністративне стягнення, що свідчить про разовий характер протиправних дій, вчинених відповідачем.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виникали конфлікти.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не встановлено надання дозволу (усного чи письмового) ОСОБА_1 на вселення відповідачів до її будинку є безпідставними, оскільки з пояснень сторін вбачається, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 вселились до житлового будинку зі згоди позивача, іншого постійного житла у відповідачів немає.

Підстав передбачених ст.ст. 116, 157 ЖК України для виселення та задоволення позову не вбачається.

Суд першої інстанції встановив всі обставини справи, дослідив представлені сторонами докази, дав їм належну оцінку, ухвалив рішення з додержанням норм матеріального, процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 21 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді:(підписи)

З оригіналом вірно :