Справа № 344/8639/16-ц
Провадження № 2/344/4052/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі :

головуючого судді Поповича В.С.

з участю: секретаря с/з ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Карпати-Сервіс» про стягнення пені у звязку з порушенням договірних зобовязань,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до ТзОВ «Карпати-Сервіс», ОСОБА_5, третя особа Івано-Франківська міська рада про визнання недійсним рішення Івано-Франківської міської ради та свідоцтва про право власності на обєкт нерухомого майна, скасування державної реєстрації права власності на квартиру та визнання права власності на квартиру. В попередньому судовому засіданні вимоги змінив та зменшив, просить стягнути з ТзОВ «Карпати - Сервіс» 9778 грн. пені по Договору №2 від 13 жовтня 2009 року щодо пайової участі у будівництві двохкімнатної квартири, загальною площею 62,3 кв.м., порядковий номер 8 на 2 поверсі у першому підїзді (друга черга) в багатоквартирному житловому будинку з вбудованими закладами громадського призначення по вулиці Горбачевського, 47 в м. Івано-Франківську. Вказані вимоги мотивує тим, що позивач виконала передбачені п. 3.2 вказаного договору обовязки, а саме, внесла визначену ним вартість обєкта інвестування в сумі 267890 грн. до І кварталу 2010 р., проте ТОВ «Карпати-Сервіс» порушило взяті перед ОСОБА_4 договірні зобовязання, тобто до 01 січня 2013 року не закінчило будівництво узгодженого між сторонами обєкта нерухомості за, що згідно з п. 5.2 цього ж договору передбачено нарахування пені в розмірі 0,01% від вартості обєкта, а це становить більше ніж 32 календарних дні, а тому пеню слід стягнути за період з 26 вересня 2015 р. по 26 вересня 2016 р.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити. Додатково пояснив, що строк звернення за захистом порушеного права не пропустив, оскільки відповідно до п. 8.3 вказаного договору, він діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за даним Договором, тобто строк дії договору не закінчився, а пеню слід стягнути за рік, виходячи з часу звернення до суду.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в позові у звязку з пропуском строку позовної давності по стягненню пені з мотивів, які виклав в поданому суду письмовому запереченню, яке долучено до матеріалів справи.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд враховує наступне.

13 жовтня 2009 року між ТОВ «Карпати - Сервіс» та ОСОБА_4 укладено Договір № 2 на пайову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку з вбудованими закладами громадського призначення на вулиці Горбачевського, 47 в м. Івано-Франківську відповідно до п. 3.2 якого позивач повинна внести визначену вартість обєкта інвестування до І кварталу 2010 р. (а.с.6-9).

Довідки про інвестування загальної площі квартири від 13 жовтня та 29 грудня 2009 року підтверджують, що позивач оплатила повну вартість за обєкт інвестування (а.с. 12-13), в сумі 267890 грн., тобто виконала грошові зобовязання належним чином в повному обсязі, що не оспорюється і сторонами.

Пунктом 1.4. вказаного договору передбачено, що плановим терміном закінченням будівництва та здачею будинку в експлуатацію є 04 квартал 2012 року.

Представники сторін в судовому засіданні визнали, що ТОВ «Карпати-Сервіс», у встановлений п. 1.4. зазначеного договору термін, не завершило будівництво, обєкт не було здано в експлуатацію до 31 грудня 2012 р., а тому має місце порушення ТОВ «Карпати-Сервіс» договірних зобовязань. При цьому наявності форс-мажорних обставин щодо такого порушення представником відповідача суду не подано.

Враховуючи, що про зазначені обставини сторонам та їх представникам було достеменно відомо, що ними визнано в суді, то відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України вони не підлягають доказуванню.

Таким чином факт порушення терміну виконання відповідачем зобовязання за Договором № 2 від 13 жовтня 2009 р., а саме, не закінчення будівництва та не здачею будинку в експлуатацію до завершення 4-го кварталу 2012 року (до 31 грудня 2012 р.) доказуванню не підлягає.

В той же час, представником відповідача заявлено клопотання про застосування строку позовної давності до предявлення вимоги про стягнення пені та відмови у задоволенні позовних вимог з цих підстав. Вирішуючи заявлене клопотання суд враховує наступне.

Згідно з вимогами ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

П. 5.2. Договору № 2 від 13 жовтня 2009 р. передбачено, що відповідач несе відповідальність за прострочення терміну закінчення будівництва, більш ніж на шість місяців, у вигляді нарахування пені в розмірі 0,01 % від вартості обєкта.

Як вже зазначено вище, вказане порушення умов договору допущено зі сторони відповідача і про це, в тому числі позивачу, стало відомо в 4-му кварталі 2012 р.

Враховуючи зазначені вище обставини, вимоги п. 1.4. вказаного договору та ст. 253 ЦК України, перебіг строку позовної давності розпочався 01 січня 2013 року.

Відповідно до вимог ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. А згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, спеціальна позовна давність в один рік, встановлюється до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За вказаних вимог, строк позовної давності в позивача для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права і, зокрема, стягнення неустойки (пені, штрафу), визначається як час коли йому стало відомо про порушення такого права плюс один рік. Тобто, останнім днем звернення до суду з такими вимогами, відповідно до змісту ст. 254 ЦК України, є 31 грудня 2013 р.

В той же час ОСОБА_4 звернулась до суду з даними позовними вимогами 26 вересня 2016 року, тобто з початку перебігу строку позовної давності і до дати звернення до суду минуло більше року.

При цьому суд вважає не обґрунтованою позицію представника позивача, про те, що строк позовної давності для звернення до суду слід розраховувати, виходячи з останнього календарного року від часу звернення до суду, тобто з 26 вересня 2015 р., оскільки вона прямо суперечить нормам ст.ст. 253-258, 261 ЦК України, якими визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. А як встановлено під час судового розгляду про це позивач дізналась в 4-му кварталі 2012 р., а отже перебіг строку позовної давності розпочався 01 січня 2013 р. Таким чином вказане обґрунтування суд до уваги не бере.

При цьому суд також враховує, що позивачем не надано суду жодного доказу, який би свідчив про поважність пропуску строку позовної давності, встановленого цивільним законодавством України.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, суд вважає, що хоч і мало місце порушення умов договору № 2 від 13 жовтня 2009 р. зі сторони відповідача, позов не може бути задоволений у звязку зі спливом строку позовної давності звернення до суду за захистом такого порушеного права та заявлення стороною по справі відповідного клопотання, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити за пропуском строку позовної давності.

Судові витрати по справі вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

При цьому, вирішуючи питання судових витрат по справі суд враховує також і вимоги Закону України «Про судовий збір», ч. 3 ст. 80 ЦПК України, те, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 4335 грн., а оскільки позовні вимоги були зменшено, то сума судового збору за розгляд справи по зміненим вимогам становить 551 грн. 20 коп. (за ставкою 0,4 від розміру мінімальної заробітної плати) і саме вказана сума підлягає зарахуванню в спеціальний фонд Державного бюджету України, а решта суми в розмірі 3783 грн. 80 коп. слід повернути позивачу.

На підставі викладеного, ст.ст. 253-258, 261, 267 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 31 жовтня 2016 року.

Суддя В.С. Попович