РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №645/7389/15-ц

Провадження №2/645/276/16

27 січня 2016 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Бондарєвої І.В., при секретарі Гудзенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом , третя особа: Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Дизель» та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Дизель» про встановлення факту належності майна, визнання правочину недійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, як законний представник неповнолітньої доньки ОСОБА_4, звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом , вказуючи, що 24.12.2014 р. помер батько неповнолітньої ОСОБА_4 ОСОБА_5, який постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_1. Після його смерті залишилась спадщина у виглядів вказаної кооперативної квартири. Донька є його єдиним спадкоємцем за заповітом. Позивач у встановлений строк звернулась до ХДНК №12 із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину в нотконторі не вбачається можливим у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. За життя спадкодавця спірна квартира не була зареєстрована належним чином, оскільки членом кооперативу був його батько, ОСОБА_6, який помер 22.12.2000 р. Після його смерті спадщину прийняли дружина, ОСОБА_7, та син, ОСОБА_5 Крім того, ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті матері, ОСОБА_7, але помер, не оформивши спадщину.

Просить суд визнати за ОСОБА_4 право власності на квартиру № 10, що знаходиться в м.Харкові, по вул.Танкопія, буд. №19/1, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, ОСОБА_5

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом про встановлення факту належності майна, визнання правочину недійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом, вказуючи, що спірна квартира є спільною сумісною власністю батька ОСОБА_6, матері ОСОБА_7, та їх дітям ОСОБА_2 та ОСОБА_5, оскільки була видана цій сімї у складі 4 осіб. Після смерті ОСОБА_6 22.12.2000 р. його спадкоємці першої черги за законом спадщину не прийняли. 25.09.2008 р. ОСОБА_2 подав до ХДНК №12 заяву про прийняття спадщини після смерті матері. 27.09.2008 р. , під впливом психологічного тиску з боку брата ОСОБА_5 та тітки ОСОБА_8, він подав до ХДНК №12 заяву про відмову від спадщини на користь брата, ОСОБА_5

Вважаючи вказану заяву нікчемною, просить суд визнати її недійсною, оскільки він бажає прийняти спадщину , та визнати за ним право власності на ? частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 та матері ОСОБА_7 Крім того, просить встановити факт належності померлим спірної квартири із самовільно збудованими приміщеннями в підвальному цокольному поверсі будинку 19/1, та погрібу, який знаходиться на прибудинковій території.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_9 первісний позов підтримали, зустрічний не визнали. При цьому ОСОБА_1 пояснила, що за життя ОСОБА_6 зробив усне розпорядження про те, щоб спірна квартира залишилась його синові ОСОБА_5, який доглядав батьків. Сину ОСОБА_2 батько сплатив вартість квартири, тому на час смерті батька відповідач не претендував на спадщину. Після смерті матері відповідач подав до нотконтори заяву про прийняття спадщини, проте його тітка ОСОБА_10 умовила його відмовитись від спадщини, апелюючи до його совісті. Тому він через два дні подав до нотконтори заяву про відмову від спадщини.

Заперечуючи проти зустрічного позову по суті, також просили застосувати наслідки сплину позовної давності щодо вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсним заяви від 27.09.2008 р.

ОСОБА_2 у судовому засіданні первісний позов визнав частково, не оспорюючи право неповнолітньої ОСОБА_4 на спадкування ? частини спірної квартири, зустрічний позов підтримав. Вказав, що він разом з батьком сплачував пайові внески за спірну квартиру, він приймав участь у її ремонті та самочинному будівництві прибудови і погрібу. В 1977 р. він поїхав працювати до м.Кривий Ріг, де постійно проживає. Після смерті батька спадщину не приймав, оскільки хворів та мав інші проблеми. Після смерті матері він з братом подали до нотконтори заяви про прийняття спадщини. Наступного дня між ними почалися сварки, психологічний тиск на відповідача, погрози та образи. Їх тітка ОСОБА_10 умовила його відмовитись від прийняття спадщини, оскільки брат довів її до інфаркту, дружина брата погрожувала покинути його та не дозволить йому бачитись з донькою.

Представник ОСББ «Дизель» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, просив про розгляд справи у його відсутність, що суд вважає за можливе.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що згідно довідки ОСББ «Дизель» №146 від 21.07.2015 р., квартира за адресою: АДРЕСА_2, була отримана ОСОБА_6 на підставі рішення Московської районної ради м.Харкова №154 від 27.10.1964 р. Перший внесок на будівництво склав 1533,64 руб. Пайові внески у загальній сумі 2162,12 руб. були повністю виплачені у грудня 1977 р.( а.с.12).

Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості про спірну квартиру відсутні (а.с.80).

Відповідно до техпаспорту, виготовленого КП «ХМБТІ» станом на 23.07.2015 р., квартира АДРЕСА_3 розташована на 3 поверсі пятиповерхового будинку, складається з 2 кімнат житловою площею 30,4 кв.м., загальна площа квартири становить 44,8 кв.м.

За вказаною адресою ОСОБА_6 був зареєстрований та мешкав з 04.03.1965 р. до своєї смерті 22.12.2000 р., разом з дружиною ОСОБА_7 та сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою ОСББ «Дизель» №142 від 13.07.2015 р. (а.с.13, 42).

Як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_2, який також є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_7, він був зареєстрований у спірній квартирі, де мешкав разом з батьками і братом до 1977 р., після чого поїхав працювати та проживати до м.Кривий Ріг, що ніким не оспорюється.

Згідно відміток у паспорті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, останній 14.09.1990 р. одружився та з 24.01.1995 р. зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с.41).

Факт перебування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у шлюбі з 20.05.1954 р. підтверджується свідоцтвом про одруження ЯУ № 343770 (а.с.23).

Відповідно до ч.3 ст. 384 ЦК України, в разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку, що передбачено ст.60 СК України,.

Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи, що на час отримання квартири у 1964 р. відповідач ОСОБА_2 та його брат ОСОБА_5 були неповнолітніми, доказів участі ОСОБА_2 у сплаті пайових внесків останній суду не надав, суд вважає, що спірна квартира є спільною власністю подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які його набули в рівних частках кожний, проте не зареєстровали у встановленому законом порядку.

22.12.2000 р. ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ВЛ № 272566 (а.с.9).

За повідомленням ХДНК №12 від 05.10.2015 р., після смерті ОСОБА_6 заяви про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини до от контори не надходили, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.73).

На час смерті ОСОБА_6 разом з ним постійно мешкали дружина ОСОБА_7 та син ОСОБА_5, відтак, вони як спадкоємці померлого першої черги за законом, прийняли спадщину, яка відкрилась, у вигляді 1/2 частини спірної квартири, в рівних частинах кожний, тобто по 1/4 частині спірної квартири, в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України (а.с.13, 23).

05.04.2008 р. померла ОСОБА_7, після смерті якої відкрилась спадщина на 3/4 (1/2 +1/4) частини спірної квартири.

За повідомленням №12 від 05.10.2015 р., після смерті ОСОБА_7 до нотконтори 25.09.2008 р. надійшла заява сина спадкодавці ОСОБА_2 про прийняття спадщини. 27.09.2008 р. до нотконтори надійшла заява ОСОБА_2 про відклик вищевказаної заяви про прийняття спадщини та про відмову від спадщини на користь ОСОБА_5 Інші заяви про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини до от контори не надходили, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.49, 50, 73).

Свідок ОСОБА_10, допитана судом, пояснила, що після смерті її сестри ОСОБА_7, син померлої, ОСОБА_2, подав до нотконтори заяву про прийняття спадщини. Другий син ОСОБА_5 до нотконтори не ходив та поскаржився їй, що брат хоче відібрати у нього 1/2 частину квартири. Вона (свідок) умовила ОСОБА_2 написати заяву про відмову від спадщини на користь брата, плакала йому, казала, що брата кине дружина, не даватиме йому спілкуватись з донькою.

Свідок ОСОБА_2, дружина відповідача, пояснила суду, що ОСОБА_2 не приймав спадщину, оскільки його про це дуже наполегливо прохав брат, вона чула їх телефонні розмови, крім того, їх тітка вплинула на чоловіка.

Згідно ч.1 ст.231 ЦК України, правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного або психологічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Враховуючи, що ОСОБА_2 мав намір прийняти спадщину, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_7, про що свідчить факт подання ним 25.09.2008 р. до нотконтори заяви про прийняття спадщини, що було його справжньою волею, проте 27.09.2008 р. відмовився від вказаної заяви та від прийняття спадщини на користь ОСОБА_5, внаслідок психологічного тиску з боку рідної тітки ОСОБА_11 та рідного брата, суд вважає таку відмову недійсним правочином, з підстав, передбачених ч.1 ст.231 ЦК України.

При цьому суд вважає поважною причину пропуску ОСОБА_2 позовної вимоги щодо вимоги про визнання недійсною його заяви від 25.09.2008 р., у звязку з чим його порушене право підлягає захисту, з підстав, передбаченихч.5 ст.267 ЦК України.

Так, відповідач є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, особою, яка постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії , має 3 групу інвалідності, перебуває на диспансерному обліку в КЗ «Міська лікарня №3» м.Кривий Ріг з 02.02.1988 р. (а.с.43,44).

Відповідач страждає на ряд хронічних захворювань, з приводу яких знаходився на стаціонарному лікуванні в КЗ «Міська лікарня №3» м.Кривий Ріг у період з 06.02.2009 р. по 24.02.2009 р., з 29.06.2010 р. по 17.07.2010 р., з 11.12.2010 р. по 24.12.2010 р.з 21.01.2011 р. по 01.02.2011 р.., з 04.02.2011 р. по 22.02.2011 р., санаторне лікування з 30.12.2010 р. по 17.01.2011 р. (а.с. 56-68).

Крім того, відповідач постійно мешкає за межами м.Харкова, в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, що також є обставиною, яка перешкоджала йому у строк до 05.10.2008 р. відкликати заяву про відмову від спадщини, та в межах позовної давності звернутись до Фрунзенського районного суду м.Харкова з відповідними позовними вимогами.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що після смерті ОСОБА_7, спадщину яка відкрилась, прийняли діти спадкодавці, спадкоємці першої черги за законом: ОСОБА_2 в порядку ч.1 ст.1269 ЦК України, та ОСОБА_5, який мешкав разом з померлою, в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, тобто кожний з них набув право власності на 3/8 частин спірної квартири (3/4 : 2), в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_7

Також судом встановлено, що 24.12.2014 р. помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ВЛ № 478949 (а.с.10).

За життя, 10.12.2014 р. ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_12, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, та все те, що належатиме йому на день смерті, та на що він за законом матиме право, він заповів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.6).

За повідомленням ХДНК №12 від 05.10.2015 р., після смерті ОСОБА_5 до нотконтори надійшла заява дружини спадкодавця ОСОБА_1 про прийняття спадщини. Інші заяви про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини до от контори не надходили, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.73).

Відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна недієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами 2, 3, 4 ст.1273 цього Кодексу.

Враховуючи, що спадкоємцем померлого ОСОБА_5 за заповітом є його донька, малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, вказаний заповіт не визнаний недійсним, що позбавляє права на спадкування дружину померлого ОСОБА_1 як спадкоємця першої черги за законом, суд вважає малолітню ОСОБА_4 такою, що прийняла спадщину після смерті батька, та визнає за нею право власності на 5/8 частин спірної квартири ( 1/4 + 3/8).

Визнаючи за сторонами право власності на певні частини спірної квартири, судом не приймаються до уваги доводи відповідача про належність спадкодавцям обєктів самочинного будівництва приміщення у підвальному цокольному поверсі будинку та погрібу на прибудинковій території, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами.

За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Так, згідно висновку про вартість майна, виготовленого ФОП ОСОБА_13, вартість спірної квартир (без ПДВ) складає 370000 грн (а.с.14). Таким чином, вартість 3/8 частин квартири становить 138750,00 грн., 5/8 частин 231250 грн.

Враховуючи, що ОСОБА_14 при поданні зустрічного позову як позивач був звільнений від сплати судового збору згідно п.10 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1391,25 грн., що складає 1% від вартості майна, присудженого ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 215 ЦПК України, ст.ст.203, 215, 231, 257, 267, 370, 372, 1223, 1226, 1261, 1268, 1269, 1272, 1273, 1273, 1278 ЦК України, ст.ст.60, 70 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задовільнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 5/8 частин квартири № 10, що знаходиться в м.Харкові, по вул.Танкопія, буд. №19/1, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, ОСОБА_5, який помер 24.12.2014 р.

Визнати поважною причину пропуску позовної давності ОСОБА_2 та визнати недійсною заяву ОСОБА_2 від 27.09.2008 р., поданої до ХДНК №12, про відкликання заяви від 25.09.2008 р. про прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_7 та про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/8 частин квартири № 10, що знаходиться в м.Харкові, по вул.Танкопія, буд. №19/1, в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_7, яка померла 05.04.2008 р.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1391 грн. 25 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: