Справа №486/489/16-ц 18.08.2016 18.08.2016 18.08.2016
Провадження №22-ц/784/1981/16
справа № 486/489/16-ц
провадження №№ 22-ц/784/1981/2016 Головуючий у першій інстанції: Кірімова О.М.
категорія 21 Доповідач в апеляційній інстанції: Лівінський І.В.
У Х В А Л А

іменем України

18 серпня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участю: позивачки ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6, їх представника ОСОБА_7,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 22 липня 2016 року

за позовом

ОСОБА_3, яка діє також в інтересах малолітнього ОСОБА_8 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи - орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, приватний нотаріус Арбузинського нотаріального округу Миколаївської області Грицаєнко Л.М. про визнання заяви та договору дарування недійсними,

в с т а н о в и л а:

В квітні 2016 року ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_8, звернулась з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсними заяви та договору дарування.

Позивачка зазначала, що перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_6 вони придбали виробничі будівлі, розташовані по АДРЕСА_1, право власності на які зареєстровано за ОСОБА_6

26 червня 2015 року ОСОБА_6 уклав з ОСОБА_5 договір дарування, за яким подарував останньому зазначене нерухоме майно. При цьому вона надала згоду на таке дарування.

Позивачка, посилаючись на те, що ОСОБА_6 шахрайським шляхом примусив її дати дозвіл на дарування вказаного нерухомого майна ОСОБА_5, в обмін на житлове приміщення, тим самим ввів її в оману з приводу придбання житла, а також на те, що цей правочин порушує публічний порядок, просила суд визнати заяву про надання згоди на дарування нерухомого майна недійсною. Крім того, як наслідок недійсності вказаної заяви, позивачка просила визнати недійсним зазначений договір дарування.

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 22 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_6, відповідно до свідоцтва про право власності від 30 травня 2015 року, належали виробничі будівлі, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 868,1 кв. м. (а. с. 59). Зазначене нерухоме майно відповідач придбав під час перебування у шлюбі з ОСОБА_3

26 червня 2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено нотаріально посвідчений договір дарування, за яким ОСОБА_6 передав зазначене майно у власність обдаровуваному безоплатно. При цьому, відчуження майна було здійснено за згодою дружини дарувальника - ОСОБА_3, яка підписала відповідну нотаріально посвідчену заяву (а.с. 57-58, 61).

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 посилалась на те, що не мала волевиявлення безоплатно надати згоду на відчуження нерухомого майна, оскільки фактично домовлялась з відповідачами про отримання квартири в обмін на таку згоду. Однак, відповідачі своїх обіцянок не виконали, чим ввели її в оману.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

З роз'яснень, які викладені в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними», убачається, що норми статті 230 ЦК не застосовуються щодо односторонніх правочинів.

Встановивши, що вказана заява про надання згоди на відчуження майна є одностороннім правочином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що цей правочин не може бути визнаний недійсним за правилами ст. 230 ЦК України.

Крім того, оскільки позивачка зазначала підставою недійсності договору дарування лише недійсність вказаної заяви, а в задоволенні таких відмовлено, не підлягають задоволенню і вимоги про визнання недійсним спірного договору дарування.

Таким чином, основний висновок суду про відмову в задоволенні вимог про визнання договору дарування недійсним, є правильним.

Доводи апеляційної скарги про те, що заява про надання згоди одного з подружжя на відчуження спільного майна подружжя, не є правочином, не можуть братись до уваги, оскільки характерною ознакою цієї заяви, є виникнення цивільних прав та обов'язків внаслідок волевиявлення лише одного суб'єкта цивільного права - позивачки, як одного з подружжя. Саме така ознака притаманна одностороннім правочинам.

Висновки про те, що згода одного з подружжя надана в порядку ст. 65 СК України, є правочином, містяться в постанові Верховного Суду України від 8 квітня 2015 року у справі № 6-7цс15.

Доводів щодо недійсності спірних правочинів з підстав, передбачених ст. 228 ЦК України, апеляційна скарга не містить.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм цивільного законодавства, апеляційна скарга також не містить. Тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 22 липня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий І.В. Лівінський

Судді: О.О. Данилова

Н.О. Шаманська