Справа 521/4058/15-ц
Провадження 2п/521/31/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді - Леонова О.С.

при секретарі Малиш О.Л.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08.04.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних, -

В С Т А Н О В И В:

27.11.2015 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08.04.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних.

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначила, що 17.10.2015 року вона отримала заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08.04.2015 року, яким з неї стягнуто грошові кошти в розмірі 29656,81 грн. на користь ОСОБА_3 З рішенням вона не згодна, оскільки про існування цього рішення їй нічого не було відомо, тому вона була позбавлена можливості у відкритому та змагальному судовому процесі довести безпідставність вимог позивача.

Рішенням про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних у вищезазначеній сумі було прийнято на підставі заочних рішень про, нібито, існування боргу та підстав для стягування цих сум.

Грошові кошти в якості завдатку вона отримувала лише один раз в сумі 36 тисяч гривень, що вона визнавала і в результаті цього судом була засвідчена мирова угода, в підтвердження цієї суми було оформлено нотаріально посвідчений договір позики, але гроші за ним не передавались, тобто, договір був безгрошовий і тому в неї не виникло зобовязання по поверненню додатково суми за договором позики. Оскільки не було основного боргу, то безпідставно стягування інфляційних витрат та трьох відсотків річних.

Борг у розмірі 36 тисяч гривень, визнаний нею мировою угодою, вона не повернула, оскільки ОСОБА_3 відмовлялась отримувати грошові кошти, а вимагала на невигідних для неї умовах оформити у її власність квартиру, яка належить їй та її неповнолітній донці, тобто прострочення настало з вини кредитора.

Просить суд переглянути заочне рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 25.04.2015 року у справі № 521/4058/15-ц за позовом ОСОБА_3 до неї про стягнення 29656,81 грн., скасувати заочне рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 25.04.2015 року у справі № 521/4058/15-ц за позовом ОСОБА_3 до неї про стягнення 29656,81 грн. і призначити справу до розгляду у загальному порядку.

Представник заявника ОСОБА_4 та заявник ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про розгляд справи були повідомлені в установленому законом порядку.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував щодо скасування заочного рішення, в обґрунтування надав письмові заперечення відповідно до яких вбачається, що в матеріалах справи є підтвердження отримання відповідачем заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08.04.2015 року в той же місяць, та яке набрало законної сили 27.04.2015 року.

Отримуючи у Малиновському відділі Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції звернення щодо надання ОСОБА_2 розрахункового рахунку, про що свідчить копію вказаного документу з відміткою про отримання, остання була обізнана про наявність оскаржуваного рішення додатково ще 24.10.2015 року.

Крім того, враховуючи те, що в матеріалах справи є докази належного сповіщення відповідача про час, місце та дату слухання справи, відсутні будь-які докази на підтвердження поважності неявки в судове засідання, докази до суду при подані заяви про перегляд заочного рішення відповідачем не надано на підтвердження свого істотного значення для правильного вирішення справи, строк на подання відповідної заяви про перегляд заочного рішення сплинув.

Таким чином позивач вважає, що відповідачем пропущено строк на звернення до суду із заявою про перегляд рішення, тому вказана заява повинна бути залишена без розгляду.

Згідно вимог ст. 231 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Матеріалами справи спростовуються твердження заявниці про те,що їй було невідомо про слухання справи, оскільки в матеріалах справи містяться повідомлення про отримання судової повістки, в тому числі курєрською доставкою (а.с.20, 21,27,28), судові повістки отримував її чоловік Чайковський, який проживає за тією ж адресою що і відповідач ОСОБА_2 АДРЕСА_1 (а.с.26), клопотань про відкладення справи не надходило.

Крім того, 17.04.2015 року відповідачем ОСОБА_2 було отримано копію заочного рішення, про що також є підпис ОСОБА_2 на супровідному листі (а.с.35).

З метою недопущення зловживання особами, які беруть участь у справі, своїми процесуальними правами, а також дотримання судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст.157 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, судом було постановлено заочне рішення.

Тобто відповідач був повідомлений належним чином про дати розгляду судової справи.

Твердження заявника ОСОБА_2 про те, що нею не було пропущено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення не відповідає дійсності, оскільки підпис ОСОБА_2 на супровідному листі (а.с.35) від 17.04.2015 року свідчить про те, що вона отримала рішення саме 17.04.2015 року, а ні 17.10.2015 року та 17.11.2015 року, як вона зазначила в своїй заяві про перегляд заочного рішення.

При розгляді справи по суті, сторонам надавались усі процесуальні можливості для подання відповідних заяв, клопотань на відповідних стадіях судового процесу, проте сторони за власної ініціативи не використали своє право яке надавалося їм судом.

Відповідно до ч.1ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, залишаючи заяву відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення, суд виходить із того, що підставами перегляду заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача, та наявність істотних доказів по справі які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення.

У цьому випадку суд, згідно ст. 224 ЦПК України мав всі умови проведення заочного розгляду справи та постановлення по справі рішення.

Крім того, відповідно до ст. 232 ЦПК України до заяви про перегляд заочного рішення суду відповідач повинен додати докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, які могли б змінити думку суду щодо прийнятого рішення від 08.04.2015 року. Заявником такі докази суду надані не були.

За таких обставин, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення суду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.231,232 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08.04.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних - відмовити.

Розяснити, що відповідно до ч.4 ст.231 ЦПК України у цьому разі заочне рішення суду може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, вказаному в резолютивній частині рішення суду. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвалу винесено та надруковано в одному примірнику у нарадчої кімнаті.

Суддя