АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 548/943/15-ц Номер провадження 22-ц/786/517/16Головуючий у 1-й інстанції Личковаха О. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Чічіля В.А.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М.,

За участю секретаря: Колодюк О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Хорольського районного суду Полтавської обалсті від 07 грудня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, прохаючи стягнути з неї заборгованість за кредитним договором № PLG0AK05600545 від 13.09.2007 року у розмірі 28853,14 доларів США, що за курсом 21,13 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.05.2015 року складає 609666,85 грн.

В обґрунтування позову позивач вказав, що 13.09.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № PLG0AK05600545. За умовами вказаного договору банк зобов`язувався надати відповідачу кредитні кошти в строки та в порядку, що встановлені в кредитному договорі. Відповідач, на відміну від позивача, умови кредитного договору не виконує, а саме: своєчасно не надав банку грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами, відповідно до умов кредитного договору. Позивач вважає, що у зв`язку із вказаними порушеннями зобов`язань станом на 26.05.2015 року у відповідача перед ним утворилась заборгованість у розмірі 28853,14 доларів США (5728,31 доларів США заборгованість за кредитом; 7692,21 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 15432,62 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором), що за курсом 21,13 грн. за 1 долар США складає 609666,85 грн.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 07 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено в зв`язку з пропуском строку позовної давності.

В апеляційному порядку рішення місцевого суду оскаржено ПАТ КБ «ПриватБанк», який посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на недоведеність обставин, що мають значення для справи і невідповідність висновків суду обставинам справи, просить зазначене рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що у відповідності до норми ч. 2 ст. 264 ЦК України, відбулось переривання строку позовної давності, так як банк вже звертався до суду у 2011 році та 30.08.2012 року набрало законної сили рішення суду по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення. Також апелянт вказав, що судом не був прийнятий до уваги розрахунок заборгованості, що був наданий позивачем та не були взяті до уваги погашення заборгованості, які здійснив відповідач, останнє з яких відбулося 08.07.2014 року у розмірі 5728,31 доларів США.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши учасників процесу, що з`явились у судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з нормою п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до норм ч.ч.1,2 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за яким остання отримала кредит у розмірі 8235,80 доларів США на термін до 13.09.2012 року. ОСОБА_2 за умовами кредитного договору зобов`язалась повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлений кредитним договором. Останній платіж за кредитним договором відповідач здійснила 12.11.2009 року. 12.11.2009 року банк вже звертався до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, предметом даного позову було звернення стягнення на предмет застави легковий автомобіль. З огляду на викладене, місцевий суд дійшов до висновку про те, що звернення 18.06.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості є зловживання позивачем своїми правами, оскільки позивач знав, що відповідач не виконує зобов`язання за кредитним договором з 12.11.2009 року і саме з цієї дати у нього виникло право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає нормам процесуального і матеріального права.

Так, відповідно до ст.ст. 213,214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції цим вимогам відповідає.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 13.09.2007 року було укладено кредитний договір № PLG0AK05600545. Згідно з умовами вказаного кредитного договору ПАТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 8235,80 доларів США на термін до 13.09.2012 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені у кредитному договорі. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно з кредитним договором. У випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує позивачу відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом (а.с. 8-10).

Згідно з єдиним розрахунком заборгованості, наданим ПАТ КБ «Приватбанк», позивач вважає, що станом на 26.05.2015 року, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 28853,14 доларів США та складається з 5728,31 доларів США заборгованість за кредитом, 7692,21 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 15432,62 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Також із вказаного розрахунку вбачається, що останній платіж у рахунок погашення відсотків за користування кредитом ОСОБА_2 було здійснено 12.11.2009 року, після вказаної дати жодних платежів до банку відповідач не здійснював (а.с.4-6).

У відповідності до норми ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з нормою ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Нормою ч. 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч. 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до норми ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Нормою ч. 1 ст. 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

У метеріалах справи міститься клопотання позивача, оголошене у судовому засіданні під час розгляду справи, про застосування строків позовної давності (а.с. 33).

Так, судом першої інстанції із матеріалів справи зроблено вірний висновок про те, що останній платіж відповідачем було здійснено 12.11.2009 року, а до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет застави ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся 16.05.2011 року.

ПАТ КБ «Приватбанк» у апеляційній скарзі зазначив, що судом першої інстанції до уваги не був прийнятий розрахунок заборгованості, долучений до матеріалів справи та не були взяті до уваги погашення, які здійснював відповідач, останнє з яких відбулося 08.07.2014 року у розмірі 5728,31 доларів США, проте вказане твердження не відповідає дійсності. Так єдиним доказом, що був наданий до суду позивачем, з якого вбачається інформація про сплату відповідачем грошових коштів за користування кредитом, є розрахунок заборгованості, станом на 26.05.2015 року, що був досліджений судом першої інстанції і в якому відсутня інформація щодо сплати ОСОБА_2 08.07.2014 року у розмірі 5728,31 доларів США.

Заочним рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 04.11.2011 року по цивільній справі №2-252/11 за цивільним позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення, яке набрало законної сили 30.08.2012 року, встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № РLG0АК05600545 від 13.09.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідачем 13.09.2007 року укладено договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави відповідач надала в заставу автомобіль марки CHERY, модель: S11 QQ, , реєстраційний номер: ВІ 1403 АО, що належить їй на праві власності. Вищезазначеним рішенням позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку«ПриватБанк» задоволено повністю (а.с. 86-88).

Твердження апелянта про переривання строку позовної давності у 2011 році у зв`язку із звернення до суду із позовом про звернення стягнення на предмет застави, колегія суддів вважає помилковим і дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, щозвернення 18.06.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, є зловживання позивачем своїми правами, оскільки він знав, що відповідач не виконує зобов`язання за вищевказаним кредитним договором з 12.11.2009 року і саме з цієї дати у нього виникло право на дострокове стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, яке постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської обалсті від 07 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.А. Чічіль

Судді: О.Ю. Кузнєцова

ОСОБА_4