Справа № 307/2277/16-ц
Провадження № 2/307/1297/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31 жовтня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Ніточко В.В., при секретарі Фера В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Бедевлянської сільської ради, третя особа: Тячівська державна районна нотаріальна контора, про встановлення права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2І, звернулися в суд з позовом до Бедевлянської сільської ради, третя особа: Тячівська державна районна нотаріальна контора, про встановлення права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що 18 червня 2003 року помер їх батько ОСОБА_3, а 06 червня 2015 року померла їх мама ОСОБА_4. Після їх смерті відкрилася спадщина на належне їм майно будинковолодіння № 131 по вул. Садова у с. Бедевля Тячівського району. Вони є єдиними спадкоємцями після смерті батьків. На даний час вони бажають оформити право власності на житловий будинок, однак це унеможливлюється через відсутність свідоцтва про право власності на нього, а тому просить у судовому порядку визнати їх власниками по ? частині будинковолодіння № 131 по вул. Садова у с. Бедевля Тячівського району, в порядку спадкування після смерті батьків.

В судове засідання представник позивачів ОСОБА_5 не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача - Бедевлянської сільської ради Тячівського району в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник Тячівської державної районна нотаріальної контори подав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, проти позову не заперечує.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ФМ № 124213 вбачається, що ОСОБА_3 помер 18 червня 2003 року (а.с.13).

Із свідоцтв про смерть серії І-ФМ № 190430 вбачається, що ОСОБА_4 померла 06 червня 2015 року (а.с.12).

Згідно свідоцтв про народження серії І-ФМ 184748, серії І-ФМ 837450, батьками ОСОБА_4 (після одруження ОСОБА_2) О.І. та ОСОБА_4 (після одруження ОСОБА_1) М.І., відповідно, є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.4, 11).

Із заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 11 червня 2015 року на ім'я Тячівської державної нотаріальної контори вбачається, що останні приймають спадщину після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 06 червня 2015 року (а.с.14, 15).

Із постанов державного нотаріуса Тячівської державної нотаріальної контори від 26 вересня 2016 року вбачається, що у видачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.48, 49).

Згідно листа Бедевлянської сільської ради № 02-9/172 від 23 вересня 2016 року, житловий будинок в с. Бедевля по вул. Садова (колишня Руня), 131 (колишній 118), згідно погосподарської книги № 54, належав ОСОБА_4 та ОСОБА_3, і за будинком закріплена земельна ділянка площею 0,26 га (а.с.52).

Із листа Тячівської державної нотаріальної контори № 393/01-16 від 13 вересня 2016 року вбачається, що після смерті ОСОБА_4, яка померла 06 червня 2015 року, єдиними спадкоємцями за законом є її дочки: ОСОБА_6 та ОСОБА_1. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися (а.с.50).

Згідно технічного паспорту, інвентаризаційна вартість житлового будинку № 131 по вул. Садовій в с. Бедевля, складає 295 822 гривні (а.с.6).

Із акту обстеження технічного стану житлового будинку № 131 (118) по вул. Садова (Руня) в с. Бедевля Тячівського району вбачається, що його технічний стан є задовільний, а фактичний стан конструкцій задовольняє вимоги міцності та надійності для подальшої безпечної експлуатації (а.с. 60-70).

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимоги та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України та ЦК України в редакції 1963 року.

Виникнення права власності на житловий будинок в с. Бедевля по вул. Садова (колишня Руня), 131 (колишній 118) у ОСОБА_3, а в подальшому у ОСОБА_4, регулювалось зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Із п.1.2 листа Мінюсту СРСР від 22 грудня 1986 року "Рекомендации по вопросам удостоверения договоров об отчуждении жилого дома (части дома) либо квартиры в доме жилищно-строительного коллектива индивидуальных застройщиков" вбачається, що Законами всіх союзних республік про державний нотаріат встановлено, що при посвідченні договору про відчуження житлового будинку нотаріус перевіряє за правовстановлюючим документом приналежність цього будинку власнику. Цей документ обов'язково вказується в договорі. Переліки документів, що підтверджують право особистої власності на житловий будинок, наведені в інструкціях союзних республік про порядок вчинення нотаріальних дій. Посвідчення договору без правовстановлюючого документа не допускається. У сільській місцевості підтвердженням приналежності будинку можуть служити відповідні довідки виконкому селищної, сільської Ради. Якщо у власника є правовстановлюючий документ (свідоцтво про право на спадщину, договір і т.п.), він повинен бути представлений нотаріусу і зазначений в договорі про відчуження.

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Тому, суд вважає, що ОСОБА_3, а в подальшому і ОСОБА_4 набули право власності на житловий будинок в с. Бедевля по вул. Садова (колишня Руня), 131 (колишній 118), Тячівського району Закарпатської області, а відповідно, після їх смерті, у їх спадкоємців, виникло право на спадкування на належну їм частку вищезазначеного будинку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

В силу вимог ст.548 ЦК України в редакції1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Позивачі прийняли спадщину, оскільки на протязі шестимісячного строку подали до Тячівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як видно з представлених доказів, будинок знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, зареєстрований в погосподарських книгах, інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинку для проживання ніким не оспорюється.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ч.2 ст.382, ст.392 ЦК України).

Крім того, згідно ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. А у відповідності до п.9 ч.1 ст.27 вищезазначеного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачами вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачами на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі і за ними необхідно визнати право власності на будинок з надвірними спорудами, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.

На підставі наведеного та ст. ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 548, 549 ЦК України 1963 року, і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 197, 212, 215 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, по ? частині за кожною, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по вул. Садова (Руня), 131 (сто тридцять один) (колишній № 118), в с. Бедевля Тячівського району Закарпатської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла 06 червня 2015 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Ніточко