Справа № 630/664/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року м.Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі головуючого Зінченка О.В., за участю секретаря судового засідання Тімченко Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Люботин цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Миколайовичапро стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач, ПАТ «Дельта Банк», звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнення просить стягнути солідарно з відповідачівзаборгованість за кредитним договором на загальну суму 258053,79 грн., яка складається з: суми заборгованості за кредитом 184193,16 грн., суми заборгованості за відсотками 73860,63 грн.

Позов обґрунтований тим, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 04.04.2007 р. був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_4 кредит у розмірі 29792 дол. США.04.02.2009 р. між банком та позичальником було укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої сторони дійшли згоди щодо зміни схеми погашення кредиту. Позивач зазначає, що банк свої зобовязання за кредитним договором виконав повністю, в той час як ОСОБА_4 свої зобовязання не виконував, в звязку з чим утворилась заборгованість у розмірі 258053,79 грн.Позивач набув прав кредитора за вказаним договором згідно договіру купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеного із ПАТ «УкрСиббанк».Враховуючи, що позичальник не погасив заборгованість, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

ОСОБА_4, первинний відповідач по справі, помер21.06.2011 р., що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть серії АКТ № 822845, 822846, 822847 від 01.10.2015 р. та копією актового запису про смерть № 219 від 21.06.2011 р.

Згідно інформації Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області № 1409/01-16 від 15.10.2015 р. після смерті ОСОБА_4 в шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

На підставі ст. 37 ЦПК України ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 15.10.2015 р. до участі у справі було залучено в якості правонаступників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Представник позивача в судове засідання не зявився, в уточненій позовнійзаяві від 02.02.2016 р. просив розглядати справу без участі представника позивача. В уточненій позовній заяві позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання не зявляється, про причини неявки не повідомляє, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином, однак поштові конверти повернулись не врученими за закінченням терміну зберігання.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву,в якій просила розглядати справу без її участі з урахуванням заперечень. В письмових запереченнях ОСОБА_2 зазначила, що вважає вимоги позивача не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності, в звязку з тим, що строк вимоги настав в серпні-вересні 2011 року.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 зазначила, що в задоволенні позову щодо стягнення з неї суми в межах вартості майна, отриманого у спадщину відповідно до положень ч. 1 ст. 1282 ЦК України необхідно відмовити, оскільки майно у спадщину вона не отримала.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник, ОСОБА_5, в судове засідання не зявились, подали до суду заяви, в яких проти задоволення позовних вимог заперечували,просили відмовити в задоволенні позовних вимог оскільки позивач всупереч вимогам цивільно-процесуального законодавства не надав суду доказів поважності пропуску строку позовної давності. Крім того, в письмових запереченнях ОСОБА_1 зазначив, що спадщину він не отримав,а позивач даний факт не врахував.

Під час судового розгляду судом встановлено наступне.

04 квітня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 29792 долари США, який зобовязався повернути та сплатити відсотки, комісії в порядку і на умовах, визначених договором. Кінцевим терміном погашення кредиту, визначеним договором, є 04.04.2014р.

04 лютого 2009 року між сторонами була укладена додаткова угода № 3 до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту. Крім того, додатковою угодою збільшено загальний термін кредитування до 04.04.2016р.

08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором АТ «Укрсиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

Отже, в результаті укладення вказаного договору у кредитному договорі відбулась заміна кредитора в звязку з відступленням права вимоги, як це передбачено у п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач вказує, що первісним позичальником зобовязання за кредитним договором не виконувались, в звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на день переходу прав вимоги за кредитним договором до позивача,дорівнювала258053,79 грн. та складається з:

- заборгованості за кредитом 184193,16 грн.;

- заборгованості за відсотками 73860,63 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Неналежне виконання зобовязань за кредитним договором підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 88) та фактично не заперечувалось правонаступниками позичальника.

ОСОБА_4 помер 21.06.2011 р. та його спадкоємцями є ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які подали до Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області заяви про прийняття спадщини (а.с. 121-123).

Суд зазначає, що спадкування після смерті ОСОБА_4 здійснювалось за заповітом, що підтверджується листом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області № 1409/01-16 від 15.10.2015 р.

Згідно заповіту від 19.04.2011р., складеного ОСОБА_4 (а.с. 92-93) він заповідав належні йому автомобіль Шкода Фабиа, д.н. НОМЕР_1, ОСОБА_3; автомобіль НОМЕР_2, ОСОБА_1, належну померлому на праві власності ? частину кафе «Ксюша», що розташоване за адресою смт. Баришівка, вул.. Леніна, 124-г, Баришівський район, Київська область ОСОБА_2.

Згідно ст..ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).Спадкуванняздійснюється за заповітомабо за законом.Доскладуспадщинивходятьусі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриттяспадщини і не припинилисявнаслідокйогосмерті.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом ст.ст. 1268, 1269 ЦК України такими, що прийняли спадщину, вважаються особи, які проживали із спадкодавцем на час її відкриття та не відмовились від спадщини, а також ті особи, які у шестимісячний строк звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Враховуючи, що відповідачі подали заяви про прийняття спадщини, вони є такими, що її прийняли, у т.ч. прийняли у спадщину і зобовязання померлого.

Викладеними нормами спростовуються твердження відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_1 та представника останнього про відсутність отриманого фактично спадкового майна, що є підставою для відмови в позові, оскільки суд вважає, що для прийняття спадщини у вигляді зобовязань померлого достатньо подання заяви про прийняття спадщини в цілому, оскільки за змістом ч. 2 ст. 1268 ЦК України не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Разом із тим, згідно ст.. 1282 ЦК України спадкоємцізобов'язанізадовольнитивимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Коженізспадкоємцівзобов'язанийзадовольнитивимоги кредитора особисто, у розмірі, якийвідповідаєйогочастці у спадщині.

З викладеної норми слідує, що спадкоємці несуть перед кредиторами померлого часткову, а не солідарну відповідальність, що є відповідною гарантією з огляду на частину майна, отриманого у спадщину.

Водночас, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміру часток відповідачів у спадщині, отриманій згідно заповіту.

Більш того, позивач в уточненому позові просить стягнути заборгованість з відповідачів саме в солідарному порядку, що з огляду на положення ст.. 1282 ЦК України, є неприпустимим.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем обрано спосіб судового захисту, не передбачений законом, а саме солідарне стягнення заборгованості зі спадкоємців боржника.

Суд відхиляє доводи відповідача ОСОБА_1 та його представника стосовно того, що додаткова угода № 3 до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 04.02.2009р. підписана не ОСОБА_4, а позивачем не надано суду доказів поважності представника, оскільки у вступній частині та в реквізитах сторін даної угоди позичальником вказано саме ОСОБА_4 Різниця у підписі на вигляд між додатковою угодою та самим договором не може беззаперечно свідчити про відсутність підпису ОСОБА_4, оскільки для встановлення даного факту необхідно проведення судово-почеркознавчої експертизи, клопотання про проведення якої заявлено не було. Крім того, дана додаткова угода спадкоємцями позичальника не оскаржувалась ні до позивача, а ні до суду.

Стосовно тверджень відповідачів про пропуск позивачем строку позовної давності, суд оцінки даним твердженням не дає, оскільки судом встановлено відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 213-215, 294, 296 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Миколайовичапро стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Люботинський міський суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_6