Справа № 152/570/16-ц Провадження № 22-ц/772/2932/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 57Доповідач Жданкін В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Жданкіна В.В.

Суддів: Марчук В.С., Якименко М.М.

При секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу представника ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» ОСОБА_2 на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 30 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про захист прав споживача, стягнення збитків за договором фінансового лізингу з індексацією та завданої моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Шаргородського районного суду з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» з вищезазначеним позовом. Зазначав, що в квітні 2015 року була зареєстрована лізингова компанія «ВАШ АВТО», яка пропонувала придбання транспортних засобів: автомобілів, тракторів, сільськогосподарської та будівельної техніки.

11.01.2016 року ОСОБА_3 уклав з відповідачем договір фінансового лізингу №002827, за умовами якого останній зобовязувався продати йому вживаний трактор марки МТЗ-82.1.26 протягом строку до одного місяця, за що він сплатив грошові кошти в сумі 50000 грн. Проте, трактор йому того ж дня не продали. Працівники ТОВ "ЛК " ВАШ АВТО" запевнили його, що трактор буде доставлено за адресою місця його проживання протягом місяця. Після чергового дзвінка в компанію, працівники повідомили про неможливість проходження трактором технічного огляду і запропонували написати заяву про розірвання договору і повернення коштів. Він написав відповідну заяву і договір фінансового лізингу з відповідачем розірвав, однак відповідач відмовився повернути сплачені ним кошти в сумі 50000 грн., зсилаючись на те, що кошти в сумі 49000 грн. зараховані як адміністративний платіж і поверненню не підлягають, а з 1000 грн., що зарахована відповідачем як авансовий платіж йому повернуть тільки 600 грн.

Вважає, що відповідач ошукав та обманув його уклавши з ним договір, який не був спрямований на реальне настання правових наслідків для відповідача, так як останній знав, що не виконуватиме своїх зобовязань за договором. При тому, що позивач свої зобовязання виконав і сплатив за трактор кошти в сумі 50000 грн., а тому просив позов задоволити.

Заочним рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 30 червня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на користь ОСОБА_3 50000 (пятдесят тисяч) гривень та 2000 (дві тисячі) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» судовий збір в сумі 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень в дохід держави (рахунок №0687).

В апеляційній скарзі апелянт ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» просить заочне рішення суду скасувати, як незаконне, поставновлене з порушенням норм матеріального і процесуального права і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову .

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права.

Обгрунтованим визнається рішення, коли висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені судом факти і відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 11.01.2016 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» було укладено договір фінансового лізингу №002827 з додатками, згідно з п.1.1 якого предметом лізингу є трактор МТЗ-82.1.26 з обємом двигуна 4,75/диз, тип КПП МЕХ, привід 4Х4 (а.с.4-11).

Відповідно до умов п.1.3 Договору лізингодавець (відповідач) бере на себе зобовязання придбати предмет лізингу у власність (отримати право власності на предмет лізингу) та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу (позивачеві) на строк та на умовах, передбачених договором.

Згідно із п.1.7 Договору, предмет лізингу передається у користування лізингоодержувача протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця: адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмету лізингу, у разі наявності, оплати різниці до вже сплаченого авансового платежу, у разі зміни вартості предмету лізингу.

У преамбулі Договору лізингу за №002827 від 11.01.2016 року міститься розділ «Визначення термінів», у якому визначено, що адміністративний платіж першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату. Розмір адміністративного платежу відображається у додатку №1 до Договору та становить погоджений сторонами відсоток від вартості предмету лізингу (а.с.4).

У цьому ж розділі преамбули до Договору лізингу визначено, що перший платіж платіж, що складається з адміністративного платежу, авансового платежу, які сплачуються у відповідності до умов даного договору (а.с.4).

За змістом п.8.1 Договору, лізингові та інші платежі, що підлягають сплаті за цим договором на користь лізингодавця, розраховуються відповідно до чинного курсу обміну долара США до української гривні за готівковими операціями, встановленими комерційним банком ТА «ОСОБА_4 Аваль» при продажу долара США станом на дату здійснення платежу.

Згідно з п.8.2 Договору, укладаючи договір сторони погоджуються, що вартість предмету лізингу на момент укладання договору, за цим договором становить 19066,10 доларів США з урахуванням ПДВ та в гривневому еквіваленті складає 490000 грн. (а.с.6, на звороті).

Із додатку №1 до договору фінансового лізингу №002827 від 11.01.2016 року вбачається, що адміністративний платіж становить 10% вартості предмету лізингу 1906,61 доларів США (а.с.10).

11.01.2016 року, згідно з квитанцією №1800352 від 11.01.2016 року позивач ОСОБА_3 сплатив у відділенні АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ» на користь відповідача ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» платіж у сумі 50000 грн., у призначенні якого вказано, що це «Адміністративний платіж зг договору фінансового лізингу №002827 від 11.01.2016 р (Опл. за трактор)» (а.с.13).

Тобто, ОСОБА_3 виконав умови п.3.3.3 Договору щодо внесення платежів, однак, відповідач не виконав умови п.1.3 Договору та не доставив позивачеві предмету лізингу трактор МТЗ-82.1.26,

Крім того, що при зверненні до відповідача у телефонному режимі позивач отримав інформацію про відсутність предмету лізингу через неможливість проходження трактором технічного огляду та рекомендацію подати до відповідача заяву про розірвання договору фінансового лізингу і про повернення коштів.

Виконуючи рекомендації працівників відповідача позивачем ОСОБА_3 подано до ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» заяву про розірвання договору фінансового лізингу від 11.01.2016 року за №002827 та повернення коштів, яка отримана відповідачем 03.02.2016 року за вхідним №1521 (а.с.14).

Відповідач повідомив позивача про розірвання договору фінансового лізингу №002827 від 11.06.2016 року з 03.02.2016 року (а.с.14).

ОСОБА_3 погодився на розірвання договору фінансового лізингу, укладеного з відповідачем, оскільки відповідач істотно порушив умови Договору не виконавши взяте на себе зобовязання, передбачене п.1.3 Договору, про передачу предмету лізингу лізингоодержувачу, тоді як позивач здійсненнив неохідні платежі, передбачені п.3.3 Договору.

Таким чином, ініціатором розірвання договору фінансового лізингу №002827 від 11.01.2016 року виступає не позивач ОСОБА_3, а саме відповідач ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», працівники якого ініціювали розірвання договору, пояснивши позивачеві про неможливість виконання договору через те, що предмет лізингу не пройшов ТО. При цьому лізингодавець, в порушення вимог п.1.8 Договору, не запропонував позивачеві інший предмет лізингу на заміну того, що не зміг пройти ТО.

Після розірвання Договору лізингу від 11.01.2016 року, кошти, сплачені позивачем на користь відповідача по договору, ОСОБА_3 не повернуті.

З наведених вище підстав, суд вважає помилковим посилання директора ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» ОСОБА_5 у листі №1651 від 15.02.2016 року позивачеві про те, що договір лізингу від 11.01.2016 року розірвано з ініціативи позивача, у звязку із чим адміністративний платіж, сплачений ОСОБА_3 поверненню не підлягає на підставі вимог п. 12.1 Договору (а.с.14).

Так, п.12.1 Договору встановлено, що лізингоодержувач, який сплатив адміністративний платіж, частково або повністю сплатив авансовий внесок та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням, про що має повідомити Лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням щодо розірвати договір, шляхом направлення відповідного листа рекомендованою кореспонденцією на адресу лізингодавця та надати реквізити особистого банківського рахунку для здійснення такого повернення. У строк, встановлений чинним законодавством, лізингодавець розглядає заяву лізингоодержувача та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. В такому випадку поверненню підлягає 60% від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів, 40% лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає.

Частиною 1 статті 2 ЗУ «Про фінансовий лізинг» визначено, що відносини, які виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Пунктом 3 ч.1 ст.11 ЗУ «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингоодержувач має право вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках.

Виходячи з положень статей 1 та 2 ЗУ Про фінансовий лізинг», укладений між сторонами договір фінансового лізингу є за своєю правовою природою змішаним договором, який поєднує в собі ознаки договору купівлі-продажу із розстроченням платежу та договору найму транспортного засобу.

Крім цього, відповідно до п.12.2 статті 12 Договору лізингу від 11.01.2016 року щодо порядку розірвання договору, вбачається, що в інших випадках, не передбачених даним Договором лізингоодержувач має право розірвати даний договір виключно з підстав, які чітко передбачені чинним законодавством України на момент такого розірвання.

Як вбачається із доводів позивача, не спростованих відповідачем, без оплати на рахунок останнього коштів у сумі 50000 грн., які, як вважав позивач, призначалися як оплата за трактор, договір між сторонами 11.01.2016 року не був би укладений, тоді як позивач мав намір на укладення правочину, який був би спрямований на реальне настання наслідків для нього отримання предмету лізингу.

Крім того, як вбачається із доводів позивача, не спростованих відповідачем, ОСОБА_3 не було розяснено, що сплачені ним кошти до підписання договору фінансового лізингу будуть зараховані не як оплата за трактор, а як адміністративний платіж, що, відповідно до умов договору, сплачується лізингоодержувачем за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору.

Проте, які саме дії, що має вчинити лізингодавець, розуміються під змістом «перевірка, розгляд та підготовка документів для укладення договору», а також чому розмір вказаного платежу на даному етапі правовідносин між сторонами є досить істотним, договором не визначено.

Крім цього, відповідно до п.5 ч.1 ст.4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовий лізинг вважається фінансовою послугою, а тому на правовідносини між сторонами розповсюджуються і положення ЗУ «Про захист прав споживачів».

За положеннями ст.17 ЗУ «Про захист прав споживачів», за всіма споживачами однаковою мірою визнається право на задоволення їх потреб у сфері торговельного та інших видів обслуговування. Встановлення будь-яких переваг, застосування прямих або непрямих обмежень прав споживачів не допускається, крім випадків, передбачених нормативно-правовими актами. Споживач має право на вільний вибір товарів і послуг. Забороняється примушувати споживача придбавати продукцію неналежної якості або не потрібного йому асортименту.

Згідно з вимогами ст.21 ЗУ «Про захист прав споживачів, крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені, виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та повязаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо, зокрема, при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення та/або висловлене ним волевиявлення.

Таким чином, позивач правомірно відмовився від подальших послуг відповідача, оскільки умови Договору не задовольняють його як споживача, тому він має право на стягнення з надавача послуг коштів, сплачених в якості адміністративного платежу в сумі 50000 грн., який і був підставою для укладення договору між сторонами щодо надання послуг з придбання трактора, на умовах, визначених договором, а відмова відповідача у поверненні вказаних коштів є безпідставною.

Отже, позов ОСОБА_3 про стягнення з відповідача коштів у розмірі 50000 грн., які були сплачені позивачем 11.01.2016 року в якості адміністративного платежу, підлягають поверненню, а позов задоволенню.

Такий спосіб судового захисту цілком відповідає вимогам справедливості, добросовісності та розумності, що передбачено п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, ніяким чином не порушує прав та законних інтересів відповідача, який не поніс та не міг понести жодних витрат, оскільки укладання договору, який для нього є типовим, виконаний шляхом рукописного заповнення печатного бланку і крім реквізитів споживача, назви та вартості предмета лізингу договір не містить інших відомостей, які б відрізнялись від інших подібних договорів, його не можна вважати унікальним, і таким, на підготовку якого могли бути витрачені значні час, зусилля та кошти в розмірі 50000 грн.

Оскільки, відповідачем порушено права позивача як споживача послуг, то, в силу вимог ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів», якою передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд першої інстанції підставно вирішив питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди, підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди в сумі 2000 грн., яка полягає у порушенні прав позивача, внаслідок якого останній, з вини відповідача, позбавлений засобів до існування, що морально переживає і що вплинуло на його звичний спосіб життя і відносини з членами сімї та оточуючими людьми, у звязку із чим позивач змушений вживати додаткових заходів для організації свого життя.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг», за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

За правилами ч.1 ст.3 Закону України «Про фінансовий лізинг» та ст.807 ЦК України, предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками.

Статтею 16 ЗУ «Про фінансовий лізинг» встановлено, що лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо повязані з виконанням договору.

Частиною 1 статті 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі розірвання договору зобовязання сторін припиняються (ч.2 ст.653 ЦК України).

Якщо договір змінений або розірваний у звязку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору (ч.5 ст.653 ЦК України).

Оскільки, договір лязингу розірваний не з вини позивача, а відповідача, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307,308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» відхилити.

Заочне рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: