АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 641/8795/15-ц Головуючий суддя І інстанції Онупко М. Ю.
Провадження № 22-ц/790/1021/16 Суддя доповідач Шаповал Н.М.
Категорія: Спори про спадкове право
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Кіпенка І.С.,

Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської ради, третя особа - Сьома Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері, ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Посилалась на те, що згідно реєстраційного посвідчення, виданого 27.12.1994 року Харківським міським бюро технічної інвентаризації, кооперативна квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за її матір'ю на праві особистої власності на підставі довідки житлово- будівельного кооперативу «Комунар» від 01.12.1994 року.

02.12.2005 року на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Железняк Л.В., ОСОБА_4 продала 1/2 частину вказаної квартири своєму онуку, ОСОБА_6. На теперішній час 1/2частина спірної квартири належить ОСОБА_6, а інша 1/2частина зареєстрована та належить матері позивачки - ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.

Після її смерті залишився заповіт від 16.04.1997 року, за яким вона заповідала своїй доньці ОСОБА_3 (на теперішній час - ОСОБА_3) квартиру АДРЕСА_1

Позивачкою був пропущений строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Тривалий час ОСОБА_3 перед смертю та після смерті матері мешкала разом з нею у спірній квартирі та самостійно здійснювала за нею догляд.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 ставиться питання про скасування вказаного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким задовольнити позов ОСОБА_3 в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що позивачка фактично приняла спадщину, окільки постійного проживання зі спадкодавицею на день смерті.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК України.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову про визнання права власності на спадкове майно, суд першої інстанції виходив із того, що позов є передчасним, оскільки позивачка не зверталась з вимогою про встановлення факту постійного проживання с ОСОБА_4, зокрема, на день її смерті.

Судова колегія погоджуєтьсяз такими висновками районного суду за таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с. 24).

Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. (а.с. 7).

Із заповіту від 16.04.1997 року вбачається, що ОСОБА_4 на випадок смерті заповідала своїй доньці ОСОБА_8 належну їй на праві особистої власності квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Відповідно до інформації КП «ХМ БТІ» від 09.11.2015 року, станом на 31.12.2012 року квартира АДРЕСА_1 по праву власності зареєстрована за ОСОБА_4 - 1/2частина квартири на підставі довідки ЖБК «Комунар» від 01.12.1994 року, та за ОСОБА_6 - 1/2частина квартири на підставі договору купівлі- продажу, посвідченого 02.12.2005 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Железняк Л.В., реєстраційний № 3394 (а.с. 76).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_3 не надано до суду першої інстанції доказів того, що вона зверталася до нотаріуса, після смерті ОСОБА_4, із заявою про прийняття спадщини.

З інформації Сьомої Харківської державної нотаріальної контори від 02.11.2015 року вбачається, що після ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року спадкова справа у Сьомій Харківській державній нотаріальній конторі не заводилась, заяви про прийняття або про відмову від спадщини не подавались. Свідоцтво про право на спадщину після вищевказаного спадкодавця нікому не видавалось (а.с. 71).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В якості доказу на підтвердження факту спільного проживання позивача разом з померлою матір'ю ОСОБА_4 на момент смерті спадкодавця, до суду було надано довідку об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сигнал» № 46 від 05.08.2015 року, в якій зазначено, що на момент смерті ОСОБА_4 разом з нею за адресою: АДРЕСА_1, без реєстрації проживала її донька ОСОБА_3 та здійснювала за нею догляд (а.с. 29).

Між тим, вказана довідка, відповідно до положень ст. 57 ЦПК України, є одним із доказів того, що позивачка на день смерті спадкодавця мешкала разом із нею у спірній квартирі. Цим обставинам може бути дана оцінка при вирішенні питання про встановлення факту постійного проживання позивачки разом із спадкодавицею.( Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування № 24-753/0/4- 13 від 16. 05. 2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ).

Між тим, позивачка з такими вимогами не зверталась.

Суд першої інстанції обґрунтовано послався на положення ст. 11 ЦПК України, що справа розглядається у межах заявлених позовних вимог.

У відповідності до положень ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» довідка про реєстрацію місцяживання або

місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи. Документами, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, є паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні.

З копії паспорта позивача вбачається, що ОСОБА_3 з 08.08.2008 року по 13.08.2008 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2. Відомості про реєстрацію місця проживання позивачки після 13.08.2008 року у наданій копії паспорта громадянина України Серія НОМЕР_1 відсутні.

Згідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Даних щодо реєстрації позивачки за місцем проживання спадкодавця до суду надано не було.

В позовній заяві у якості місця проживання позивачем було вказано адресу: АДРЕСА_3.

З урахуванням наведеного, довідка об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сигнал» № 46 від 05.08.2015 року не є підставою для визнання за позивачкою права власності на спірне майно.

Позивач не зверталася до суду з заявою про встановлення факту спільного сумісного проживання з спадкодавцем ОСОБА_4, померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, задоволенню не підлягають як такі, що є передчасними.

Суд повно та всебічно з»ясував обставини по справі, наданим доказам дав належну оцінку і постановив законне рішення .

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3, - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Шаповал Н.М.

Судді: Кіпенко І.С.

Хорошевський О.М.