Справа № 342/1144/15-ц
Провадження № 2/342/33/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Федів Л.М.

секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городенка справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 в якому просить усунути перешкоди, щодо користування земельною ділянкою загальною площею 0,25 га з кадастровим номером :02:001:0001, яка розташована в селі Передівання Городенківського району по вул. Шевченка, 9 та належить на праві власності ОСОБА_4, шляхом знесення побудованої відповідачем ОСОБА_2 бетонної основи для паркану. В позовній заяві покликається на те, що 30.07.2015 року під час відвідування власної садибної земельної ділянки, що розташована в селі Передівання Городенківського району було встановлено, що відповідачем було захоплена частина земельної ділянки, що межує поруч із її земельною ділянкою та самовільно без будь-яких документів розпочато зведення капітальної споруди, що повністю обмежує ОСОБА_4 доступ до земельної ділянки площею 0,25 га з кадастровим номером :02:001:0001, яка розташована в селі Передівання Городенківського району по вул. Шевченка, 9, якої вона є власником, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 09.10.2014 року №1157 за реєстром та державним актом на право власності на земельну ділянку від 29.12.2012 року серія ЯМ №757707. Зазначає, що незаконними діями відповідача, які полягають у самовільному зайнятті суміжної з позивачем земельної ділянки, створюються їй перешкоди у користуванні її власною земельною ділянкою та порушуються її права і завдаються матеріальні збитки. Вказую, що відповідач повністю обмежив їй доступ до її власної земельної ділянки, шляхом спорудження бетонної основи для огорожі та захаращенням єдиного проїзду до її земельної ділянки гілками та дровами. У звязку з із цим ОСОБА_4 не має можливості продовжити розпочаті ремонтні роботи свого будинку по вул.Шевченка, 9 в с.Передівання. Неодноразово зверталась до правоохоронних органів з цього приводу, однак станом на момент подання заяви не має доступу до своєї земельної ділянки, а відповідач продовжує порушувати її права та завдавати матеріальних збитків. Відповідачем порушено межові знаки земельної ділянки сільської ради, та побудовано огорожу, штучно перекривши проїзд. Внаслідок чого вїзд транспортних засобів на її земельну ділянку повністю обмежений. Таким чином, починаючи з 30.07.2015 року вона не має можливості користуватись своїм нерухомим майном. На зауваження відповідач не реагує, а продовжує порушувати її права власника земельної ділянки. Вважає дії відповідачки незаконними, оскільки у відповідності с ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

В судовому засіданні 23.03.2016 року позивачем та представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить усунути перешкоди, щодо користування земельною ділянкою загальною площею 0, 25 га з кадастровим номером :02:001:0001, яка розташована в селі Передівання Городенківського району по вул.Шевченка, 9 та належить на праві власності ОСОБА_4, шляхом знесення побудованої відповідачем ОСОБА_2 бетонної основи для паркану, демонтажу металевих воріт, прибранням будівельних матеріалів та надання заїзду до земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0001. Заявлені вимоги підтримують, з підстав, викладених у позовній заяві, просять позов задовільнити повністю.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили. ОСОБА_2 ствердила, що вона правомірно користується своєю земельною ділянкою, яка являється її власністю після смерті батьків і надана їй для обслуговування житлового будинку, якого вона є власником. Вказує, що проїзду через її подвіря немає. Зазначає, що дійсно на своїй земельній ділянці, на межі із господарством ОСОБА_4, в тому числі, де раніше був проїзд, відступивши 20 см. від межового знаку (стовбця забитого Фітелями), почала зводити бетонну основу для паркану, розмістила будівельні матеріали та дрова, а також в тому році, на початку земельної ділянки, якою раніше її батьки та батьки ОСОБА_4 користувались як проїздом до господарства ОСОБА_4, встановила браму. Зазначає, що даним проїздом їхні батьки користувались тільки по спільній згоді. Крім того, вказує, що до господарства ОСОБА_4 можливо встановити інший проїзд, на підставі Рішення №2 Про виконання рішення засідання виконкому Городницької сільської ОСОБА_5 депутатів трудящих №24 віж 30.12.1970 року, яким було вирішено компенсувати гр-ці ОСОБА_6 0,005 га городу у тому місці де виділяють городи, а заїзд гр-ну ОСОБА_7 зробити через город ОСОБА_6, яке по сьогоднішній час не виконане. Просить в позові відмовити.

Суд вислухавши позивача, відповідача та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. ОСОБА_5 земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч.2 ст.158 Земельного Кодексу Українивиключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Згідно з нормами ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації.

В судовому засіданні встановлено, що:

Позивач ОСОБА_4 являється власником земельної ділянки 0, 25 га з кадастровим номером :02:001:0001, яка розміщена по вул.Шевченка,9 в с.Передівання, Городенківського району, Івано-Франківської області, цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що стверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №757707 (а.с.3-4).

В плані меж земельної ділянки (а.с.4), межі землі загального користування, якою позивач користувалась і має користуватись як заїздом до своєї земельної ділянки, позначена буквами Б - В.

Згідно Рішення Городницької сільської ради №55 від 08.09.2013 року, даний заїзд віднесено до земель загального користування с.Передівання, Городенківського району (а.с.34).

На початку межі «землі загального користування» відповідач ОСОБА_2, яка є суміжником позивача і користується земельною ділянкою після смерті батьків не оформивши на неї документи, як того вимагають норми чинного законодавства України, встановила металеві ворота, основу для паркану, будівельні матеріали, дрова, чим перешкоджає у доступі позивачу до власної земельної ділянки, що не заперечується і самою ОСОБА_2

Також у Архівному витягу з протоколу №6 засідання виконкому Городницької сільської ради від 23.03.1971 року, поданого відповідачем зазначено, що ще в той час вирішувалось питання з приводу користування спільним заїздом тодішніх власників земельних ділянок позивача і відповідача (а.с.73).

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 ствердили, що дійсно ОСОБА_4, і попередні власники земельної ділянки, якою зараз володіє позивач, користувались спільно з ОСОБА_2 та з її покійними батьками заїздом, який зараз перегородила відповідач і що іншого заїзду до господарства ОСОБА_4 нема і ніколи не було.

Дані факти ніким не спростовано в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом не береться до уваги твердження відповідача з того приводу, що позивач може здійснювати підїзд до своєї земельної ділянки іншим чином, ніж через заїзд, який відноситься до земель загального користування і який вона вважає, своїм подвірям, у звязку з чим і хоче перегородити, оскільки дані твердження не підтверджені жодним чином та спростовано в судовому засіданні іншими дослідженими доказами.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 проживає на земельній ділянці, яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_4, але вона не оформила документи на право власності на дану земельну ділянку у визначеному законодавством порядку і відповідно у неї відсутні документи в яких визначено межі земельної ділянки, яка, як вона стверджує, являється її власністю після смерті батьків і відповідно вона без належних на те законодавством підстав, встановила металеві ворота, розмістила будівельні матеріали, дрова, звела основу для паркану на землі загального користування, яка сама по собі перешкоджає у доступі позивачу до земельної ділянки, яка є її власністю, тому суд приходить до переконання, що даний позов слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 11, 60, 209, 214-215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди, щодо користування земельною ділянкою загальною площею 0, 25 га з кадастровим номером :02:001:0001, яка розташована в селі Передівання Городенківського району по вул.Шевченка, 9 та належить на праві власності ОСОБА_4, шляхом знесення побудованої відповідачем ОСОБА_2 бетонної основи для паркану, демонтажу металевих воріт, прибранням будівельних матеріалів та надання заїзду до земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0001.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Федів Л.М.