АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

06 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м Києва в складі:

головуючого - судді: Кирилюк Г.М.,

суддів: Музичко С.Г., Андрієнко А.М.

при секретарі Ігнатьєву Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Сокуренко Наталії Вікторівни на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року,

встановила:

29.03.2016 р. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1, посилаючись на те, що останній належним чином не виконує зобов'язання, взяті на себе за договором б/н від 21.02.2012 року, щодо своєчасного й повного повернення кредитних коштів та процентів за користування такими коштами, унаслідок чого станом на 29.02.2016 року виникла заборгованість у розмірі 15 632,34 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 7 397, 02 грн.; за процентами - 6 514,73 грн.; за пенею та комісією - 500 грн.; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг : 500 грн. ( фіксована частина); 720, 59 грн. (процентна складова).

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Сокуренко Н.В., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Свої доводи мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 21.02.2012 р. ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Термін дії картки встановлено до 09/2018 року.

Позичальник активно користувався кредитним лімітом банку, що підтверджується випискою про рух коштів, а також прослідковується у розрахунку заборгованості.

Факт отримання кредитної картки підтверджується також фотографією клієнта разом із кредитною картою.

Зміст заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг свідчить про те, що вони містять всі істотні умови договору про надання фінансових послуг, передбачені главою 71 ЦК України. Спірний кредитний договір є публічним договором, умови якого відповідно до ч.2 ст. 633 ЦК України є однаковими для всі споживачів аналогічних банківських послуг, що надаються банком.

Відповідач, уклавши з позивачем договір приєднання, був ознайомлений та згодний з умовами надання банківських послуг та був згодний, що його заява разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами складає між ним та банком кредитний договір.

У судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 21 лютого 2012 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та підтвердив, що ознайомився та погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були йому надані для ознайомлення в письмову вигляді. Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив факт отримання інформації про умови кредитування.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів оформлення та укладення меж сторонами у належній формі договору про надання банківських послуг, долучений до матеріалів справи витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, що свідчить про недоведеність тієї обставини, що позичальник був ознайомлений саме з цими Умовами та Правилами. Також позивачем не надано доказів відкриття на ім'я відповідача рахунку, виписку по вказаному рахунку, який би міг підтвердити наявність або відсутність заборгованості.

Колегія суду не може погодитись з таким висновком суду, оскільки суд при ухваленні судового рішення не встановив характер правовідносин, які виникли між сторонами, та обставин справи, які є предметом доказування у цій справі.

Встановивши, що відповідачем була підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», суд при вирішенні спору відмовив у задоволенні позову про стягнення кредитної заборгованості з посиланням на правову позицію Верховного Суду України, висловлену в постанові від 11 березня 2015 року в справі №6-16 цс15.

При цьому суд не звернув уваги на обставини справи, з приводу яких Верховним Судом України було висловлено цю правову позицію.

Так, у цій постанові предметом дослідження було саме неоднакове застосування судом касаційної інстанції ч.1 ст.259 ЦК України.

Разом з тим, у даній справі доведенню підлягає наявність між сторонами кредитних правовідносин та виконання зобов'язання кредитором щодо надання коштів та боржником - щодо їх повернення в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач, підписавши 21.02.2012 р. анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, був повідомлений про зміст цих умов та Правил та про розміщення їх тексту на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено у самій анкеті -заяві.

Відповідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин висновок суду про відсутність підстав для стягнення кредитної заборгованості, оскільки підписання анкети-заяви не вважається підписанням договору щодо Умов та Правил надання банківських послуг не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки за приписами положень ст.634, 638 ЦК України, підписавши заяву, відповідач прийняв пропозицію позивача та приєднався до договору згідно з умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній заяві.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування кредитом, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов'язання, у зв'язку із чим виникла заборгованість.

Оскільки відповідачем вказана заборгованість оспорена у встановленому законом порядку не була, колегія суддів вважає її доведеною та такою, що підлягає стягненню з відповідача.

Факт користування відповідачем кредитним лімітом банку підтверджується випискою про рух коштів, а також розрахунком заборгованості.

Пунктом 2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по любому із грошових зобов'язань, які передбачені договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій.

Оскільки у судовому засіданні було встановлено, що відповідач допустив заборгованість по погашенню кредиту, сплаті процентів та комісій більше, ніж на 30 днів, банк має правові підстави для вимог про стягнення з відповідача передбаченого умовами договору штрафу.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та наданим сторонами доказам, судом неправильно застосовані норми матеріального права та допущено порушення норм процесуального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2893,80 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

Вирішила:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Сокуренко Наталії Вікторівни задовольнити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.02.2012 року в сумі 15 632, 34 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2893,80 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/12552/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Катющенко В.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.