АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого - судді Пилипчук Л.І.

суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В.,

секретар: Філоненко О.В.,

за участю: відповідачки ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Чишинського Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 22 жовтня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання спадкоємцем першої черги за законом,-

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_8 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, ОСОБА_3 , ОСОБА_7, про встановлення факту проживання однією сім'єю,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_5 звернулася в суд із вказаним позовом. Зазначала, що з 2008 року проживала однією сім'єю з ОСОБА_9, який ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер. Відповідачі є спрадкоємцями першої черги за законом. Оскільки вона проживала із спадкоємцем у фактичнмоу шлюбі, вела з ним спільне господарство, тому просила суд встановити зазначений факт та визнати її спадкоємцем першої черги за законом.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 16.06.2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостіійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_8 та прийнято його позов до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, ОСОБА_3 , ОСОБА_7, про встановлення факту проживання однією сім'єю у період часу з 17.12.1998 року по 04.06.2015 року.

У своєму розові ОСОБА_8 посилався на те, що з 17.12.1988 року по 07.02.2011 року перебував із позивачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох синів: ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 Після розірвання шлюбу продовжували фактично проживати однією сім'єю та вести спільний сімейний бюджет.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 22 жовтня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання спадкоємцем першої черги за законом,- відмовлено.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_8 до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, про встановлення факту проживання однією сім'єю,- задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_5 з ОСОБА_8 у період часу з 07.02.2011 року до 04.06.2015 року.

Із вказаним рішенням не погодилася ОСОБА_5, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову, а у позові третьої особи ОСОБА_8 відмовити.

Вважає, що факт проживання однією сім'єю та ведення спільного господарства з покійним ОСОБА_6 підтверджується їх спільним проживанням за адресою: АДРЕСА_1 та показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Натомість судом безпідставно надана перевага показам свідків зі сторони відповідачів, тоді як вони є зацікавленими особами у вирішенні спору не на її користь.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_9, після смерті якого відкрита спадкова справа./а.с.4,6 т.1/ Останній перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 06.10.2004 року по 03.09.2010 року, від якого мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 р.н./а.с.45-46, 47-50/ Також у покійного є повнолітня дочка ОСОБА_7 та батько ОСОБА_3. Обоє дітей та батько прийняли спадщину у встановленому законом порядку.

Позивачка ОСОБА_5, заявивши позов до спадкоємців ОСОБА_9, посилалася на спільне проживання з останнім однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2008 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_5 не довела факт спільного проживання однією сім'єю зі спадкодавцем ОСОБА_9 При цьому суд першої інстанції враховував роз'яснення , викладені у п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, відповідно до яких до числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоч і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він грунтується на повно встановлених фактичних обставинах справи, належній оцінці досліджених доказів та вірно застосованих нормах правах, які регулюють спірні правовідносини.

Згідноч.2 ст.3 CК України складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно сти.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш ніж п'ять років до часу відкриття спадщини , мають право на спадкування за законом у четверту чергу (стаття 1264 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивачка , заявляючи про спільне проживання однією сім'єю із ОСОБА_9, на той час перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_8, та їх шлюб розірвано рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 07 лютого 2011 року , а ОСОБА_9 перебував у шлюбі з ОСОБА_2, який розірвано рішенням Октябрського райсуду м.Полтави від 03.09.2010 року./а.с.47, 51 т.1

За таких обставин не має юридичного значення в площині права спадкування спільне проживання спадкодавця з позивачкою в період перебування кожного із них в окремому шлюбі та у період після розірвання шлюбу кожного з них до відкриття спадщини, який є меншим встановленого ст.1264 ЦК України строку.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_5 є законним і обгрунтованим.

Однак колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду в частині задоволення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_8, про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_5 у період часу з 07.02.2011 року по 06.06.2015 року.

Задовольняючи вказаний позов, суд першої інстанції виходив з пояснень свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, які підтвердили заявлений факт, а також матеріалів справи про адміністративне правопорушення №002087 від 03.04.2014 року відносно ОСОБА_8 по факту сімейної сварки з ОСОБА_5

Відповідно до ст.34 ЦПК України право третьої особи заявити позов виникає у разі, коли вона має самостійні вимоги щодо предмета позову.

Місцевий суд, залучивши до участі у справі ОСОБА_8 в якості третьої особи та прийнявши його позов до спільного розгляду з позовом ОСОБА_5, не звернув увагу, що предмет позову третьої особи є відмінним від предмету позову останньої.

Крім того, суд першої інстанції не врахував положення ст.256 ЦПК України, відповідно до змісту яких суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

У позовній заяві ОСОБА_8 відсутнє обґрунтування необхідності встановлення у судовому порядку заявленого ним факту, чи має він за своїм змістом юридичне значення та для яких правовідносин.

Суд першої інстанції помилково не звернув увагу на те, що ОСОБА_8 . заявив у позовному провадженні про встановлення факту спільного проживання з ОСОБА_5 у період їх шлюбу та після розірвання шлюбу, не обґрунтувавши юридичну значимість цього факту, тоді як суд розглядає заяви про встановлення фактів, які мають юридичне значення, тобто від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

За таких обставин рішення місцевого суду в частині задоволення позову третьої особи ОСОБА_8 підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст.303,304,307, п.п.3,4 ч.1 ст.309,ст.ст.314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 22 жовтня 2015 року в частині задоволення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_8 до ОСОБА_5, про встановлення факту проживання однією сім'єю,- скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_8

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 22 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - суддя Л.І.Пилипчук Судді /підписи/ Ю.В.Дряниця О.В.Чумак

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області Л.І. Пилипчук