Справа № 369/9757/15-ц Головуючий у І інстанції Нікушин В. В.
Провадження № 22-ц/780/4099/16 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 26 12.10.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

12 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Сліпченка О.І.,

за участю секретаря: Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 січня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Дельта банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

встановила:

у серпні 2015 року ПАТ КБ «Дельта Банк» звернувся до Києво - Святошинського районного суду Київської області з вищезазначеним позовом,мотивуючи свої вимоги тим, що 10 жовтня 2007 між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №49.35/344/07-НВС.

Відповідно до умов даного договору позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 140 000доларів США з розрахунку 1,83% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 10 жовтня 2007 по 10 жовтня 2030 року.

З метою забезпечення виконання грошового зобов'язання за кредитним договором іпотекодавець ОСОБА_2 за договором іпотеки №33/344/І344/07-НВС від 10 жовтня 2007 року передав у іпотеку нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,08га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого Зубко І.І. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 08 жовтня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №3125, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 08 жовтня 2007 року за №2406895, про що Зубко І.І. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 08 жовтня 2007 року наданий витяг про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів за №4750481.

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов п. п.2.1.,2.3. якого продавець ПАТ «Кредитпромбанк» погодився продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцю ПАТ «Дельта Банк», а покупець погодився купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну. Права вимоги переходять від продавця до покупця, та обов'язки продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №49.35/344/07-НВС від 10 жовтня 2007 року та Іпотечним договором №33/344/І344/07-НВС від 10 жовтня 2007 року.

Відповідач в порушення умов договору кредиту і забезпечення належним чином свої зобов`язання по поверненню коштів не виконував, в результаті чого утворилась заборгованість, розмір якої станом на 30 червня 2015 становить 5 687 796 грн. 53 коп., з яких: сума непогашеного кредиту 2 904 699 грн. 07 коп., сума несплачених відсотків за користування кредитними коштами 2 250 388 грн., 84 коп., пеня - 476 866 грн. 50 коп., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по кредиту - 4793 грн. 52 коп., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам - 50 958 грн. 60 коп.

Просив в рахунок виконання основного зобов'язання щодо сплати заборгованості ОСОБА_2 у розмірі 5 687 796 грн. 53 коп. за договором про надання споживчого кредиту №49.35/344/07-НВС від 10 жовтня 2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки №33/344/І344/07-НВС, а саме - земельну ділянку площею 0,08га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого Зубко І.І. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 08 жовтня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №3125, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 08 жовтня 2007 року за №2406895, зареєстрованому в Державному реєстрі правочинів за №4750481 шляхом визнання права власності на нього за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; визнати право власності на вказане майно за ПАТ «Дельта Банк», судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 18 січня 2016 року позов було задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу,в якій посилається на його незаконність та необґрунтованість таке, що було ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також неповним з'ясуванням обставин, що мали значення для справи.

В доводах апеляційної скарги посилається на те, що ПАТ «Кредитпромбанк» надіслав повідомлення-вимогу про виконання основного зобов'язання та попередив відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановивши новий строк виконання зобов'язання - 18 жовтня 2010 року.

Строки позовної давності щодо стягнення заборгованості (основна вимога) та/або звернення стягнення на предмет іпотеки (додаткова вимога) почали спливати з 19 жовтня 2010 року.09 листопада 2010 року ПАТ «Кредитпромбанк» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача та поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, 09 листопада 2010 року позовна давність перервалась у зв'язку із пред'явленням банком позову.З 10 листопада 2010 року строки позовної давності почали спливати заново та спливли 10 листопада 2013 року.Відповідач заявив про пропуск строків позовної давності з боку ПАТ «Дельта Банк» та просить застосувати наслідки пропущення строків позовної давності, а саме - відмовити банку у задоволенні його вимог.

Крім цього, в порушення п.7 абзацу 2 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», ПАТ «Дельта Банк» звернувся із позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки лише у серпні 2015 року, не зважаючи на той факт, що строки позовної давності спливли ще 10 листопада 2013 року.

Просив скасувати рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 18 січня 2016 року, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що10 жовтня 2007 між ПАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є АТ «Дельта Банк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №49.35/344/07-НВС.

Пунктом 1 кредитного договору передбачено, що договір складається із двох частин, які нероздільно пов'язані між собою

Відповідно до умов п.2 договору банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на придбання нерухомого майна у розмірі 140 000 доларів США строком по 10 жовтня 2030 року включно.

Відповідно до умов п. 3. договору процентна ставка за кредитом складається із перемінної процентної ставки, яка на дату укладання договору складає 11%, та фіксованої процентної ставки у розмірі 1,83% річних.

Згідно умов п.5. договору забезпеченням виконання зобов`язань за цим договором є договір іпотеки.

Відповідно до умов п.3.3.2. кредитного договору позичальник зобов'язався забезпечити повернення одержаної суми кредитів згідно з умовами цього договору не пізніше 10 жовтня 2030 року на рахунок, вказаний у пункті 1.2. цього договору, шляхом внесення готівкою або шляхом безготівкового перерахування зі свого поточного/карткового рахунку грошових коштів у валюті отриманого кредиту.

Згідно п.3.3. договору позичальник зобов'язався сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитами до 10 числа кожного календарного місяця включно, а також до 10 жовтня 2030 року або в день повного дострокового погашення кредитів шляхом внесення готівки у касу банку або безготівкового перерахування зі свого поточного рахунку.

Відповідно до п.п.5.1-5.5 частини №2 договору, проценти за користування кредитами нараховуються банком щомісячно в останній робочий день місяця та в термін сплати щомісячного платежу кожного календарного місяця на фактичну суму заборгованості за кредитом і за фактичний час користування кредитом починаючи з дня видачі кредиту, та сплачуються позичальником у складі щомісячного платежу відповідно до умов договору. При повному поверненні суми кредиту, остаточно нараховані проценти сплачуються одночасно з поверненням кредиту. У разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом термін остаточного погашення кредиту останнє нарахування процентів за користування кредитом здійснюється наступного робочого дня, в подальшому проценти за користування кредитом не нараховуються. При цьому, процентна ставка річних є перемінною та розраховується за наступною формулою: процентна ставка = фіксована процентна ставка + перемінна процентна ставка, визначена п.3. частини 1 договору.

Згідно п. 6.1 частини 2 договору за порушення строків повернення кредитів та/або сплати процентів за користування кредитами, сплачувати банку пеню у розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п.3 частини1 договору, за кожний календарний день прострочки від суми простроченого платежу. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум.

Станом на 30 червня 2015 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 5 687 796 грн. 53 коп., з яких: сума непогашеного кредиту 2 904 699 грн. 07 коп., сума несплачених відсотків за користування кредитними коштами 2 250 388 грн. 84 коп., пеня - 476 866 грн. 50 коп., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по кредиту - 4793 грн. 52 коп., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам - 50 958 грн. 60 коп.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 17 травня 2011 року у цивільній справі №2-1823/11 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 163501 дол. США 17 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.09.2010 року становить 1 289 492 грн. 56 коп. та судові витрати.

10 жовтня 2007 року з метою забезпечення умов кредитного договору №49.35/344/07-НВС між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір №33/344/І344/07-НВС, відповідно до умов якого предметом іпотеки за цим договором є земельна ділянка площею 0,08га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого Зубко І.І. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 08 жовтня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №3125, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 08 жовтня 2007 року за №2406895, про що Зубко І.І. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 08 жовтня 2007 року наданий витяг про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів за №4750481.

Відповідно до умов п.1.1. іпотечного договору розмір основного зобов'язання 140 000доларів США, термін повернення кредитних коштів до 10 жовтня 2030 року включно.

Згідно умов п.п.1.3,1.4. іпотечного договору у разі порушення іпотекодавцем обов'язків передбачених кредитним договором, або цим договором іпотекодержатель вправі звернути стягнення на майно з метою задоволення вимог, що підлягають задоволенню у відповідності до положень розділу 4 цього договору, на умовах, передбачених цим договором. Заставна вартість майна за згодою сторін складає 156 000доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день укладення договору складає 787 800 грн.

Відповідно до умов п.4.1. іпотечного договору за рахунок майна іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення разом із сумою кредиту, процентів, штрафними санкціями та відшкодуванням збитків, які виникли у зв'язку із прострочкою виконання іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором, витратами пов'язаними із зверненням стягнення на майно, витратами пов'язаними з утриманням та збереженням майна, витратами на страхування майна, та інші витрати, обумовленні виконанням умов цього договору.

Згідно умов п.п.4.2.,4.3. іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на майно у випадку порушення іпотекодавцем умов кредитного договору, або умов цього договору. При настанні випадків, передбачених п.4.2. цього договору іпотекодержатель за 30 календарних днів попереджає іпотекодавця про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і якщо протягом цього строку, зобов'язання, забезпечені іпотекою не будуть виконані, іпотекодержатель на свій розсуд задовольняє свої вимоги одним із способів: набуває право власності на майно, від свого імені продає майно третім особам і спрямовує отримані кошти на задоволення своїх вимог; дає іпотекодавцю згоду на реалізацію майна третім особам, визначеним іпотекодержателем або погоджених з ним, від свого імені, за умови, що кошти виручені від реалізації будуть направлені на задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно умов п.4.3. іпотечного договору ціна продажу майна, при продажу іпотекодержателем майна від свого імені третім особам, що за офіційним курсом НБУ на дату підписанням цього договору складає 787 800,00 грн., про що сторони досягли згоди, підписавши цей договір. В разі зниження вартості майна іпотекодержатель вправі здійснити переоцінку вартості майна шляхом проведення додаткової незалежної експертної оцінки.

26 червня 2013 року, між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов п.п.2.1.,2.3. якого продавець ПАТ «Кредитпромбанк» погодився продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцю АТ «Дельта Банк», а покупець погодився купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну. Права вимоги переходять від продавця до покупця, та обов'язки продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. і зареєстровано в реєстрі за №1441.

На підставі вказаного договору купівлі-продажу та акту приймання-передачі права вимоги за кредитним договором №49.35/344/07-НВС від 10 жовтня 2007 року від ПАТ «Кредитпромбанк» перейшло до АТ «Дельта Банк».

Внаслідок укладеного договору іпотеки ОСОБА_2, якому на праві власності належать передана в іпотеку земельна ділянка, було здійснено забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором перед ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є АТ «Дельта банк».

З викладеного вбачається, що банк належним чином виконав свої зобов'язання за умовами кредитного договору № 49.35/344/07-НВС від 10 жовтня 2007 року.

Станом на 30 червня 2015 року згідно довідки-розрахунку тимчасової адміністрації від 30 червня 2015 року заборгованість ОСОБА_2 перед АТ «Дельта Банк» становить 245 300,98 доларів США та пеня - 532 618 грн. 62 коп. Заборгованість по тілу кредиту складає 138 217,92 доларів США, що згідно курсу НБУ (100 доларів - 2101,5358 грн.) складає 2904 699,07 грн., заборгованість по відсоткам - 107 083,06 доларів США, що в еквіваленті становить 2 250 388, 84 грн., пеня - 476 866,50 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу кредиту - 4793,52 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам - 50 958, 60 грн. Загальна заборгованість станом на 30 червня 2015 року складає 5 687 706 грн. 53 коп.

На адресу ОСОБА_2 АТ «Дельта банк» направляв досудову вимогу щодо порушення основного зобов'язання та іпотечних договорів та повідомлено, що в разі непогашення простроченої заборгованості банком буде ініційовано примусове стягнення заборгованості за кредитом у судовому порядку шляхом звернення стягнення на заставне майно.

Банк виконав свої обов'язки, передбачені вимогами чинного законодавства, щодо надсилання боржнику та іпотекодавцю, який є відмінним від боржника, письмових вимог про погашення заборгованості, у разі невиконання яких банк розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки.

Однак, ОСОБА_2 у встановлений банком строк свої зобов'язання за договором не виконав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що банк належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором, а ОСОБА_2 порушив своє зобов'язання, яке забезпечене іпотекою, а також враховуючи, що банк з дотриманням вимог чинного законодавства надсилав позичальнику досудову вимогу про усунення порушень кредитного договору, у АТ «Дельта Банк» виникло законне право задовольнити свої вимоги та захистити порушене право за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, що заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором №49.35/344/07-НВС від 10 жовтня 2007 року становила 5687706 грн. 53 коп. Вартість предмета іпотеки - земельної ділянки, площею 0,08га., з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, згідно звіту ТОВ «Експертна компанія «Професіонал» складає 986 941грн.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 р. №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк», з подальшими змінами згідно з яким з 03.03.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк».

Суд першої інстанції ухвалив рішення про визнання права власності на іпотечне майно за позивачем по справі.

Проте з даним висновком суду першої інстанції не можливо погодитися виходячи із наступного.

Згідно ст.ст.57-58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного-процесуального кодексу України.

За правилами ст.ст.1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, з цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Як вбачається з умов договору іпотеки, сторони досягли згоди про можливість стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.

При вирішенні даної категорії справ судам слід встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені умовами договору іпотеки.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.03.2016 року № 6-1851цс15.

З договору іпотеки вбачається, що визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем визначено як позасудовий спосіб захисту згідно умов договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Сторонами було погоджено позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.

Будь - яких доказів про те, що іпотекодавець в рахунок погашення боргу надав згоду на передачу у власність позивачу нерухомого майна, яке є предметом іпотеки у позасудовому порядку матеріали справи не містять.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області, ухвалення нового рішення про відмову у позові з підстав не надання іпотекодавцем в рахунок погашення боргу згоди на передачу іпотекодержателю у власність нерухомого майна, яким є предмет іпотеки.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309,313 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 18 січня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Відмовити у позові Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк»

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді