Справа № 2/243/291/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Лаптєва М. В.

при секретарі - Мороз К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Слов'янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Святогірської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

21.12.2015 року позивачка звернулася до Слов'янського міськрайонного суду з позовом до Святогірської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що вона в передбачений законодавством строк звернулась до приватного нотаріуса Бігуна В.В. з заявою про прийняття спадщини по закону після смерті своєї бабці ОСОБА_3 та батька ОСОБА_4.

15.12.2015 року позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину по закону на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами та будовами АДРЕСА_1. Постановою від 15.12.2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка розташована в АДРЕСА_1 через відсутність правовстановлюючого документа на ім'я спадкодавця.

Таким чином реалізувати своє право на отримання спадщини після смерті ОСОБА_3 позивачка не може, у зв'язку з чим просила суд визнати за собою право власності на земельну ділянку загальною площею 0, 1583 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, та за участі свого представника, просила позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача, ОСОБА_5, яка діє на підставі договору про надання юридичних послуг, до судового засідання не з'явилася, просила розглядати спрву без її участі та задовольнити позов.

Відповідач, Святогірська міська рада, до судового засідання не з'явилися, надавши до суду заяву з клопотанням слухати справу без участі їх представника. Просили винести рішення на розсуд суду.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог ( ст. 11 ЦПК України ) установив наступне.

в передбачений законодавством строк звернулась до приватного нотаріуса Бігуна В.В. з заявою про прийняття спадщини по закону після смерті своєї бабці ОСОБА_3 та батька ОСОБА_4.

15.12.2015 року позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину по закону після смерті батька на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами та будовами АДРЕСА_1. Постановою від 15.12.2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті бабці на земельну ділянку, яка розташована в АДРЕСА_1 через відсутність правовстановлюючого документа на ім'я спадкодавця.

Матеріалами справи встановлено, що земельна ділянка, яка розташована у АДРЕСА_1 площею 0, 1583 га належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданого на підставі рішення виконкому Святогірської міської Ради народних депутатів від 25.04.2001 року № 48. Цільове призначення - для обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Факт володіння ОСОБА_3 спірною земельною ділянкою на праві приватної власності, підтверджується аналізом наявних в матеріалах справи документів, відповідно до яких вона несла права та обов'язки власника майна, користувався цим майном на власний розсуд до дня смерті.

Правомірність володіння, користування та розпорядження спірною земельною ділянкою ОСОБА_3 ніким та ніколи не заперечувалась.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про спадкування» від 24.06.1983 року № 4, - якщо позивач в 6 місячний строк вступив у володіння або керування спадкоємним майном або його частиною, то суд на цих підставах розв'язує питання про визнання права на спадкоємне майно.

У ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Матеріалами справи встановлено, що після смерті спадкодавця позивачка, у передбачений законом шестимісячний строк звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку.

Пунктом 23 зазначеної Постанови свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - «Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину».

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Матеріалами справи встановлено, що позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами та будовами АДРЕСА_1

Згідно роз'ясненнь, наданих у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст...1299 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно положень п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15 ) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Проаналізувавши вищенаведене, та надавши належну оцінку кожному доказу суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку загальною площею 0, 1583 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

Іншої можливості для оформлення свідоцтва про право на спадщину, та реалізацію свого права на отримання спадщини окрім як звернутися з позовом до суду позивач не має.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 328, 1216,1218, 1261 ЦК України, ст.ст. 10, 11,60,63, 64, 212-215 ЦПК України, постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про спадкування» суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Святогірської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку загальною площею 0, 1583 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному суді Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду М. В. Лаптєв