Справа № 185/3446/16-ц
Провадження № 2/185/2194/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 жовтня 2016 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Боженко Л.В. за участю секретаря Плющової О.П., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного ОСОБА_2 юстиції, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дії державного виконавця, відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями службової особи органу державної влади, суд -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду із вищеназваним позовом, позивач ОСОБА_1 посилається на ті обставини, що внаслідок неправомірних дій державного виконавця відділу ДВС Павлоградського МУЮ ОСОБА_3 за час направлення апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області до розгляду справи в апеляційному суді з його зарплати незаконно утримувались кошти за виконавчим листом, який не підлягав виконанню. Позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача йому була заподіяна матеріальна та моральна шкода. Матеріальну шкоду він оцінює у 1 260 грн. 92 коп., яка є різницею між сумою, що стягнута з його зарплати 6 173 грн. і 4 913 грн. - це що повинен повернути йому банк. Що стосовно стягнення моральної шкоди позивач вважає, що протиправними діям державного виконавця йому завдана моральна шкода яка полягає в душевних стражданнях. Порушено його право на майно-грошові кошт, які незаконно стягувались з його зарплаті, він вимушений був витрачати тривалий час на те, щоб неодноразово звертатися до держвиконавця з питання припинення стягнення з його зарплати, вимушений був терпіти тривалий час ігнорування його законних вимог, нехтування державним виконавцем вимог закону, грубим їх порушенням, внаслідок чого він втратив спокій, нервував, втратив нормальний сон та зараз ще витрачає свої зусилля на те, щоб повернути належні йому кошти. Оцінює моральну шкоду в 2000 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити, пославшись на обставини викладені в позові та пояснення надані в судовому засіданні.

Від начальника Павлоградськогоміськрайонного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_4 надійшла заява про слухання справи без присутності представника у вирішенні питання покладаються на розсуд суду.

Представник відповідача ОСОБА_2 Державної казначейської служби України ОСОБА_5 заперечувала проти позову до них та вважає, що територіальний орган Державного казначейства України є неналежним відповідачем по справі, оскільки безпосередньо діями посадових осіб цього органу ніякої шкоди ОСОБА_1 не було заподіяно. Органи Держказначейства не несуть відповідальність за дії посадових осіб ДВС, вони тільки виконують функції обслуговування бюджетних коштів. Просила у задоволенні позову до них відмовити.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступними підставами.

В судовому засіданні встановлено, що01.04.2015 року державним виконавцем ВДВС МРУЮ ОСОБА_3 було винесено постанову ВП № 47133915 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №185/8120/14ц виданим 09.02.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 8 858 грн. (а.с7).

Відповідно довідки начальника ВДВС Павлоградського МРУЮ ОСОБА_4 із заробітної платиОСОБА_1, згідно вказаної постанови державного виконавця, було утримано кошти на загальну суму 5 852 грн. 45 коп.: 53,51- витрати на проведення виконавчих дій, 885,82 грн. - виконавчий збір, 4913,12 грн.- борг на користь ПАТ КБ «Приватбанк»(а.с.13)

В липні 2015 року ОСОБА_1 надав через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області до апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу на рішення суду від 10.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 8 858 грн. та повідомив державного виконавця про подання апеляційної скарги на вказане рішення.( а.с.9-11).

27.08.2015 року апеляційний суд Дніпропетровської області скасував рішення Павлоградського міськрайонного суду та ухвалив нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк».(а.с.17-18). Закрито виконавче провадження було постановою про закінчення виконавчого провадження 28.09.2015 року на підставі п. 4 ч. 1 ст.49, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» у звязку зі скасуванням рішення апеляційним судом 27.08.2015 року(а.с.12).

22.12.2015 року ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області задоволена заява ОСОБА_1 про поворот рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.10.2014 року та зобовязано ПАТ КБ «Приватбанк» повернути стягненні з ОСОБА_1 кошти у розмірі 4 913 грн.(а.с.16).

Згідно ст.223 ЦПК України рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Таким чином, неправомірність дій посадової особи державного виконавця ВДВС МРУЮ ОСОБА_3 встановлена в судовому засіданні.

Відповідно до 1174 ЦК України шкода ( матеріальна та моральна), завдана фізичній або юридичній особі незаконними діями, рішеннями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Між тим, відповідно до ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на підставі змагальності, сторони є рівними у наданні доказів та зобовязані належними та допустимими доказами довести заявлені вимоги та заперечення.

Стверджуючи, що внаслідок неправомірних дій посадової особи відділу ВДВС МРУЮ ОСОБА_3 йому була заподіяна матеріальна шкода у розмірі 1 260 грн. 92 коп., яка фактично утримана з його заробітній платі, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 на підставі ст. 60 ЦПК України не довів належними доказами факт заподіяння такої шкоди та її розмір і у задоволенні позову в цій частині слід відмовити в повному обсязі.

Що стосується заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями держвиконавця, то суд вважає, що вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню за наступними підставами.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті ( в даному випадку вимоги ч.2 не розповсюджуються на спірні правовідносини).

Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості і справедливості. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Необхідно з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позначених моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду, та з чого він при цьому виходить.

З урахуванням вимог діючого законодавства, суд обговорюючи розмір відшкодування позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди, виходить із суми, яку визначив сам позивач, тобто - 2 000 грн., також, суд враховує, характер та об'єм його фізичних, душевних, психічних страждань в зв'язку з неправомірними діями державного виконавця відділу ДВС Павлоградського МУЮ ОСОБА_3 Тому суд, вважає, що позивач ніс певні моральні страждання, але з урахуванням наданих доказів та, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 500 грн., а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити.

Згідно зі ст. 48 Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операції з коштами державного бюджету. Проте Державне казначейство України не є розпорядником бюджетних коштів та не уособлює державу в бюджетних відносинах.

Згідно з п.п. 5 п.4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженим указом Президента України від 13.04.2011року №460/2011 Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Таким чином, відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду здійснюється Державним казначейством України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. Отже, доводи представника відповідача ОСОБА_2 Державної казначейської служби України щодо стягнення коштів на відшкодування шкоди завданої ОСОБА_1 не можуть бути взяті судом до уваги.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно ст. 88 ЦПК України, враховуючи те, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, судові витрати по вказаній цивільній справі віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 10,60,209,212-215ЦПКУкраїни, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного ОСОБА_2 юстиції, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дії державного виконавця, відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями службової особи органу державної влади, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного ОСОБА_2 юстиції ОСОБА_3 щодо стягнення за виконавчим листом №185/8120/14-ц виданим 09.02.2015 року коштів з зарплати ОСОБА_1 за період з травня по вересень 2015 року в сумі 6 173,92 коп.

Стягнути з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями державного виконавця 500(пятсот ) грн..

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області шляхом подачі через Павлоградський міськрайонний суд апеляційної скарги протягом 10 днів із дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми при його оголошенні , у той же строк із дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_6