КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/5045/16-ц
Провадження № 2/552/1836/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2016 року Київський районний суд м. Полтава в складі: головуючого судді Миронець О.К., за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного з ОСОБА_3.

Позивач посилається на те, що 15 червня 1990 року він уклав шлюб з відповідачем по справі, зареєстрований міським Палацом шлюбів м. Полтави, актовий запис № 1310. Шлюб з відповідачем виявився невдалим, спільне життя не склалося на ґрунті несхожості характерів. Позивач також вважає, що примирення та подальше збереження сімї неможливе.

Позивач в судове засідання на з»явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з»явилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 15 червня 1990 року між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2 (до шлюбне прізвище Клюба) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, було укладено шлюб, зареєстрований міським Палацом шлюбів м. Полтави, актовий запис № 1310, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ -КЕ № 299382 від 15.06.1990 року.

Сімейні та шлюбні стосунки між сторонами припинені з 2013 року.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що сімя сторін розпалась остаточно і зберегти її неможливо, оскільки позивач миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу, а також приймаючи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірвати.

Керуючись ст. ст. 104, 112 СК України та ст. 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 15 червня 1990 року міським Палацом шлюбів м. Полтави, актовий запис № 1310, укладений між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2 (до шлюбне прізвище Клюба) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, розірвати.

Прізвище після розірвання шлюбу чоловіка ОСОБА_2, жінки ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення подається до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.К. Миронець