_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/2217/15-ц
Провадження № 4-с/520/13/16
У Х В А Л А

Іменем України

07 квітня 2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Прохорова П.А.,

при секретарі Цвігун А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, заінтересована особа - ОСОБА_2, про визнання дій незаконними та скасування постанови,

встановив:

Заявник звернулась до суду з скаргою на дії державного виконавця та просила суд визнати дії державного виконавця Київського ВДВС ОМУЮ з приводу винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № №45942822 незаконними, а саму постанову скасувати.

В обґрунтування заявлених вимог заявник вказувала на те, що виконавчий лист № 2-1362/10 не має під собою жодних заходів примусу та підлягає виконанню без участі державної виконавчої служби, та додатково зауважує про те, що державним виконавцем двічі вирішувалось питання про відкриття виконавчого провадження із різними наслідками так, при першому зверненні стягувача до виконавчої служби державний виконавець проаналізувавши зміст виконавчого документу відмовив у відкритті виконавчого провадження, та у наступному, зважаючи, що жодних змін до виконавчого документу не вносилось, державний виконавець, повторно розглянувши виконавчий документ прийняв його до виконання, що на думку заявника є протиправним.

Одночасно з заявленням скарги, заявник просила суд поновити їх строк на оскарження дій державного виконавця та мотивувала таку вимогу тим, що дізналась про відкриття виконавчого провадження лише 12.02.2015 року.

В судовому засіданні представник заявника вимоги скарги підтримала, наголошувала на поважності причин пропуску строку на оскарження дій державного виконавця та на незаконності оскаржуваної постанови, через відсутність у виконавчому документі будь-яких заходів примусу.

Представник ДВС у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги. На питання учасників засідання не змогла пояснити, які саме виконавчі заходи, на думку державного виконавця, передбачає виконавчий лист на виконання якого відкрито спірне провадження.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення вимог заявника, вказувала на пропуск нею строку на звернення до суду з відповідною скаргою, наголошувала на свідомому ухиленні ОСОБА_1 від виконання рішення суду у справі № 2-1362/10. На питання пояснила, що її довіритель має виготовлену технічну документацію щодо виділеної йому земельної ділянки, однак не може встановити її межі на місцевості через недобросовісність боржника, через та таким чином не вбачає можливості виконання рішення суду, без застосування до ОСОБА_2 виконавчих заходів, що, на її думку, випливають з суті рішення, на виконання якого було видано виконавчий документ.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання та дослідивши матеріали цивільної справи № 2-1362/10, суд встановив наступне.

26.07.2010 року рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі № 2-1362/10 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про усунення перешкод в користуванні власністю, встановлення меж земельної ділянки в натурі, виділення частки земельної ділянки та визнання права власності на частку земельної ділянки, відшкодування моральної шкоди, треті особи - Управління земельних ресурсів Одеської міської Ради, КП «Одеське міжміське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» задоволено частково; також зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Одеської міської Ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою, усунення перешкод у здійсненні права на приватизацію земельної ділянки, відшкодування моральної та матеріальної шкоди, визнання права власності на побудовані споруди задоволено частково.

23.12.2013 року рішенням Апеляційного суду Одеської області по справі № 22- ц/785/1580/13 рішення Київського районного суду м. Одеси від 26.10.2010 року в частині встановлення меж земельної ділянки в натурі та виділення ідеальних часток земельної ділянки і в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, - визначено порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Кондрашина 15, згідно заключення судової будівельно-технічної експертизи №16184 від 29.10.2013 року, - співвласнику ОСОБА_2 в особисте користування виділено земельну ділянку, площею 341 кв. м. (0,341 га), розташованої з приляганням до фасадної правої і задньої зовнішнім межам, що включає, в тому числі, площу, зайняту частиною житлового будинку літ. «А» і надвірною будовою лі. «К»; Вхід і вїзд на ділянку збережено існуючий, через ворота влаштовані в огородженні фасадної межі зі сторони проїзду без назви.

Відповідно до ч. 2 ст. 368 ЦПК України, за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Виконавчий лист по справі № 2-1362/10 видано Київським районним судом м. Одеси 18.04.2014 року.

Згідно відмітки на виконавчому листі, 25.04.2014 року державним виконавцем було відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 8 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження".

При цьому, при повторному зверненні стягувана до виконавчої служби з тим же виконавчим документом, 30.12.2014 року постановою державного виконавця Першого Київського ВДВС ОМУЮ ВП № 45942360 відкрито виконавче провадження з примусового виконання такого виконавчого листа.

18.02.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з скаргою на дії державного виконавця про визнати дій державного виконавця по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №45942822 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-1362/10 незаконними та скасування такої постанови ВП №45942822, від 30.12.2014 року.

Одночасно з поданням до суду зазначеної заяви заявник звернулась до суду і з заявою про поновлення строку на оскарження дій державного виконавця.

У звязку з таким суд зазначає, що право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод (абзац 2 частини першої статті 385 ЦПК).

Так, за текстом скарги (1 абзац), заявник вказує на те, що постанову про відкриття провадження вона отримала 12.01.2015 року, та разом з тим у передостанньому абзаці датою отримання заявником копії постанови вказано 12.02.2015 року, та таким чином з матеріалів справи чітко не вбачається, чи пропущений строк звернення до суду.

Суд у судовому розгляді може з'ясувати зазначене питання з відповідним рішенням: залишити скаргу без розгляду у зв'язку з пропущенням строку на оскарження та відсутність клопотання про його поновлення або розглянути скаргу по суті, якщо буде встановлено, що строк не пропущено.

У разі якщо подано клопотання про поновлення строку на оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця, то у будь-якому випадку це клопотання вирішується в судовому засіданні відповідно до вимог статті 73 ЦПК.

У судовому засіданні, заслухавши пояснення учасників справи та оглянувши матеріали виконавчого провадження судом було встановлено, що дійсною датою отримання заявником копії оскаржуваної постанови є 12.02.2015 року.

Таким чином, враховуючи, що скаргу було подано заявником до канцелярії суду 18.02.2015 року суд не вбачає строк на оскарження постанови таким, що пропущено, а тому клопотання заявника про поновлення строків задоволенню не підлягає, оскільки наслідком його задоволення є поновлення пропущеного строку,та натомість за обставинами справи відповідний строк поновлення не потребує.

Щодо самої скарги а дії державного виконавця то суд вказує на наступне.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення за виконавчим документом.

Згідно з ст. 32 цього Закону заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно з змістом наведеного виконавчого листа № 2-1362/10, що був виданий Київським районним судом м. Одеси 18.04.2014 року, визначено, що ОСОБА_2 в особисте користування виділено земельну ділянку, площею 341 кв. м. (0,341 га), розташованої з приляганням до фасадної правої і задньої зовнішнім межам, що включає, в тому числі, площу, зайняту частиною житлового будинку літ. «А» і надвірною будовою лі. «К»; Вхід і вїзд на ділянку збережено існуючий, через ворота влаштовані в огородженні фасадної межі зі сторони проїзду без назви.

Закон України «Про землеустрій» та Наказ Державного комітету України із земельних ресурсів N 376 від 18.05.2010 "Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками" (надалі - Інструкція) визначають правові підстави та організаційні підстави встановлення меж земельної ділянки в Натурі (на місцевості) та спрямовані на регулювання відносин, які виникають з розвитку землеустрою.

Згідно з п. в ст. 22 Закону України «Про землеустрій», землеустрій здійснюється зокрема на підставі судових рішень.

Відповідно до п.і ст. 25 Закону України «Про землеустрій» технічна документація щодо встановлення меж та відновлення земельної ділянки в натурі (на місцевості) відноситься до виду технічної документації з землеустрою.

Статтею 26 Закону Закону України «Про землеустрій» передбачено, що замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі. Розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Взаємовідносини замовників і розробників документації із землеустрою регулюються законодавством України і договором.

Механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками визначено Інструкцією.

Пунктом 2.1. Інструкції передбачено, що встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Встановлення меж земельної ділянки проводиться за замовою власника і користувача земельної ділянки, який замовляє відповідні роботи (п. 1.3.).

Відповідно до п.1.3. Інструкції, виконавцем встановлення (відновлення) меж земельної ділянки може бути тільки юридична особа, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізична особа - підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником; замовником - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, власник (користувач) земельної ділянки, який замовляє роботи із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

З наданих представником позивача у судовому засіданні заявник має виготовлену технічну документацію щодо виділеної йому земельної ділянки, однак боржник ухиляється від встановлення меж земельних ділянок, з чого, на думку представника скаржника випливає необхідність виконання рішення у примусовому порядку.

Із таким твердженням суд не погоджується, та не вбачає жодних заходів примусового характеру, що могли б бути вжиті державним виконавцем. Такий висновок суду кореспондує і тій обставині, що у судовому засіданні представник ДВС не змогла поясними, які саме виконавчі дії мають бути вжиті для належного виконання приписів зазначеного виконавчого листа.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Таким чином суд доходить висновку про те, що наведеним рішенням суду (та, відповідно, виконавчим листом) не передбачено заходів примусу, що є обставиною, яка виключає здійснення виконавчого провадження, а тому відкриття державним виконавцем виконавчого провадження є незаконними, а сама постанова такою що винесена із порушенням закону підлягає скасуванню.

Наведені висновки суду кореспондують висновкам, яких дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ при вирішенні справи №6-20928св13 (ухвала від 13 листопада 2013 року), за касаційною скаргою відділу ДВС на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 04.04.2013 року.

Так, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ встановив, що у випадку, коли законом передбачено спосіб реалізації права, яке визнано судом, то рішення слід виконувати у такий, передбачений законом, спосіб.

Вирішуючи скаргу на дії державного виконавця суд має вирішити і питання про розподіл судових витрат, та оскільки учасниками справи про понесені ними судові витрати не заявлено, суд таке питання не вирішує.

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, заінтересована особа ОСОБА_2, про визнання дій незаконними та скасування постанови, задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №45942822 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-1362/10 незаконними.

Постанову державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про відкриття виконавчого провадження ВП №45942822, від 30.12.2014 року, по примусовому виконанню виконавчого листа №2-1362/10 - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Прохоров П. А.