Справа № 640/7569/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2016 р.

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.,

при секретарі Рисованої Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на постанови старшого державного виконавця Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2 від 01.04.2016року по ВП №47046401 та ВП №47046271,-

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Харкова звернувся скаржник ОСОБА_1 на постанови старшого державного виконавця Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2 від 01.04.2015року та 01.04.2016року по ВП №47046401 та ВП №47046271 про стягнення виконавчого збору.

В обґрунтування поданої скарги зазначає, що державним виконавцем необґрунтовано винесено постанови про стягнення зі скаржника виконавчого збору в сумі 1140,82 грн. та 11408,16 грн. оскільки постанови про відкриття виконавчих проваджень щодо стягнення заборгованості за кредитним договором скаржник не отримував, а тому не мав можливості у встановлений законом строк надати державному виконавця докази добровільного погашення заборгованості.

Дослідивши матеріали справ, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

За приписами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України).

Судом встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23.09.2014 року позовні вимоги ПАТ « Укрсоцбанк» було задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного Акціонерного товариства " Укрсоцбанк" заборгованість за кредитним договором №861/27/39-18/7-36 від 27.04.2007 року в загальній сумі 114081,66 гривень та витрати по сплаті судового збору в сумі 1140 грн. 82 коп.

Вказане рішення набрало законної сили та позивачу було видано виконавчі листи на примусове стягнення заборгованості.

Постановою державного виконавця Ляхової Т.Б. від 25.03.2015року було відкрито виконавче провадження №47046401 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Украсоцбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 114081,66 грн.

Постановою державного виконавця від 25.03.2015року було відкрито виконавче провадження №47046271 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ « Укрсоцбанк» судового збору в сумі 1140,82 грн.

Згідно зі статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до постанови старшого державного виконавця Ляхової Т.Б. про відкриття виконавчого провадження від 25.03.2015 року строк для добровільного виконання встановлено 7 днів. Відповідно до п. 4 постанови державний виконавець був зобовязаний направити копію постанови сторонам виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням, боржнику на адресу, яка зазначена у виконавчому листі, а саме: м. Харків, вул. Н. Ужвій, б. 72, кв. 218.

Однак, в матеріалах виконавчого провадження не міститься доказів направлення рекомендованим поштовим відправленням на адресу скаржника, зазначену у виконавчому документі копії постанови про відкриття виконавчого провадження та отримання скаржником зазначеної постанови.

Тобто скаржник не знав про наявність у нього обовязку виконати судове рішення у встановлений строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

За приписами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених Законом. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Державний виконавець Ляхова Т.Б. 01.04.2015 року та 01.04.2016 року винесла постанови про стягнення з боржника виконавчого збору з мотивів невиконання боржником, у встановлений для добровільного виконання строк, вимог виконавчого документу.

Згідно ст. 35 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Відповідно до п. 4 Інструкції про проведення виконавчих дій, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року, № 74/5 (в редакції на момент відкриття виконавчого провадження) державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк. При цьому до отримання відомостей про одержання боржником копії постанови для захисту прав стягувача державний виконавець може вжити заходів щодо забезпечення виконання, передбачені частиною шостою статті 24 Закону. Постанова про відкриття виконавчого провадження вважається врученою боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі, за умов, передбачених для вручення судових повісток. У разі, якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк, за письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного одержання вказаної постанови державний виконавець відкладає провадження виконавчих дій у порядку, установленому статтею 32 Закону, та поновлює боржнику строк для добровільного виконання рішення.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору тільки після пересвідчення в отриманні боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження та здійснення ним дій, спрямованих на добровільне виконання рішення та закінчення добровільного строку виконання рішення. Вказаної правової позиції дотримується Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ухвала від 13.04.2011 року, справа № 6-5167св10, реєстраційний номер рішення 14980865, ухвала від 04.04.2016 року, справа № 6-3351ск16, реєстраційний номер рішення 56974224.

Всупереч зазначеним вимогам, старший державний виконавець Ляхова Т.Б., не переконавшись у тому, чи була належним чином відправлена боржнику копія постанови про відкриття виконавчого провадження, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, чи мав боржник реальну можливість виконати самостійно рішення суду у строк, визначений державним виконавцем, винесла постанови про стягнення з скажника виконавчого збору.

З огляду на викладені фактичні обставини, правове обґрунтування вимог, викладених у скарзі, суд вважає, що постанова старшого державного виконавця Ляхової Т.Б. від 01.04.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 11 408,16 гривень та постанова старшого державного виконавця Ляхової Т.Б. від 01.04.2016 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 114,08 гривень підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 6, 11, 25, 27, 28, 31, 35 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 360-7, 383, 384, 385 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

Скаргу ОСОБА_1 на постанови старшого державного виконавця Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2 від 01.04.2016року по ВП №47046401 та ВП №47046271- задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 від 01.04.2015 року, винесену по ВП № 47046401 про стягнення з боржника - ОСОБА_3 (адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1. б. 72, кв. 218, ІПН: НОМЕР_1) виконавчого збору у розмірі 11 408,16 гривень.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 від 01.04.2016 року, винесену по ВП № 47046271 про стягнення з боржника - ОСОБА_3 (адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1. б. 72, кв. 218, ІПН: НОМЕР_1) виконавчого збору у розмірі 114,08 гривень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом

пяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя Бородіна Н.М.