Номер провадження: 22-ц/785/7154/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.11.2016 року м. Одеса

Суддя судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області Погорєлова С.О., дослідивши апеляційну скаргу представника Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2004 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчий комплекс «Вікторія», Акціонерного товариства по туризму і екскурсіям «Одесатурист» про визнання неукладеним договору купівлі-продажу та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчий комплекс «Вікторія» до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,-

встановила:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2004 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено, зустрічний позов ТОВ «Оздоровчий комплекс «Вікторія» задоволено. Визнано за ТОВ «Оздоровчий комплекс «Вікторія» право власності на будівлі та споруди, які розташовані за адресою: м. Одеса, Гагаринське плато, 5.

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, 05.09.2016 року Департамент комунальної власності Одеської міської ради подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження. В обґрунтування поважності причин пропуску строку на оскарження апелянт зазначив, що Департаменту стало відомо про існування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2004 року з листа КП «БТІ» ОМР № 2823-12/83 від 22.08.2016 року, отриманого ОМР 23.08.2016 року. Департамент звернувся до апеляційного суду Одеської області за захистом своїх прав та інтересів, а не за захистом прав та свобод інших осіб, а тому обмеження передбачені ч. 3 ст. 297 ЦПК України не можуть бути застосовані.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2016 року частково відновлено втрачене судове провадження в справі № 2-11531/04 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчий комплекс «Вікторія», Акціонерного товариства по туризму і екскурсіям «Одесатурист» про визнання неукладеним договору купівлі-продажу та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчий комплекс «Вікторія» до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно. Відновити втрачене судове провадження в справі № 2-11531/04 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчий комплекс «Вікторія», Акціонерного товариства по туризму і екскурсіям «Одесатурист» про визнання неукладеним договору купівлі-продажу та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчий комплекс «Вікторія» до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в частині судового рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2004 року, ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2007 року про відмову у задоволенні заяви № П-20/06 від 21.11.2006 р. заступника прокурора Приморського району м. Одеси ОСОБА_3 про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.11.2004 р. у справі № 2-11531/2004 р. за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчий комплекс «Вікторія», Акціонерного товариства по туризму і екскурсіям «Одесатурист» про визнання неукладеним договору купівлі-продажу та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчий комплекс «Вікторія» до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно та ухвали апеляційного суду Одеської області від 21 лютого 2007 року, якою апеляційну скаргу прокуратури Приморського району м. Одеси відхилено, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2007 року залишено без змін.

Оскільки Департамент комунальної власності Одеської міської ради оскаржив зазначене рішення в апеляційному порядку через дванадцять років після набрання ним законної сили та його виконання, суддя вважає необхідним звернути увагу на наступне.

Відповідно до ст. ст. 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст. 129-1 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується принципом верховенством права.

Суд ухвалює рішення іменем України, судові рішення є обовязковими до виконання.

Чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обовязкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див.: п. 46 рішення у справі «Устименко проти України», п. п. 51, 52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п. 61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Українське національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для оскарження з рішення до вищестоящого суду. Однак така свобода розсуду не може бути необмежена.

У кожному випадку суду слід встановити чи виправдовують причини втручання у принцип res judicata стосовно часу або підстав для такого втручання.

У даній справі за рішенням суду, що постановлено дванадцять років тому 16 листопада 2004 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ «Оздоровчий комплекс «Вікторія», АО по туризму та екскурсіям «Одесатурист» про визнання неукладеним договору купівлі-продажу № 15 від 10 листопада 2003 року відмовлено. Зустрічний позов ТОВ «Оздоровчий комплекс «Вікторія» до ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ТОВ «Оздоровчий комплекс «Вікторія» право власності на будівлі та споруди, які розташовані за адресою: м. Одеса, Гагаринське плато, 5.

22 листопада 2006 року до суду надійшла заява № П-20/06 від 21.11.2006 року заступника прокурора Приморського району м. Одеси про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2004 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2007 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 лютого 2007 року, у задоволенні заяви заступника прокурора Приморського району м. Одеси про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2004 року за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Оздоровчий комплекс «Вікторія», АО по туризму та екскурсіям «Одесатурист» про визнання неукладеним договору купівлі-продажу та зустрічним позовом ТОВ «Оздоровчий комплекс «Вікторія» до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно відмовлено.

Зазначивши, що вирішення питання щодо строків на оскарження перебуває у межах дискреційних повноважень національних судів, Європейський Суд з прав людини постійно нагадує, що такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняття рішень у їхній справі.

Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (див. mutatis mutandis, рішення у справі «ОСОБА_4 проти України» від 26 квітня 2007 року, п. 27, «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року, п. 41 справи «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують втручання у принцип res judicata підстави для поновлення строків для оскарження, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

В даному випадку справа у період 2006 року була на огляді в прокуратурі Приморського району м. Одеси, яка відповідно до діючого на той час законодавства мала функції нагляду. Заступник прокурора Приморського району м. Одеси звертався до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, тобто визначився на власний розсуд зі способом захисту. У задоволенні заяви прокурора було відмовлено. Згідно даних Обліково-статистичної картки, питання апеляційного оскарження прокуратурою не ініціювалися.

Неспроможним є довід в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження про те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2004 року були порушені права територіальної громади м. Одеси, а Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до апеляційного суду Одеської області за захистом своїх прав та інтересів, а не за захистом прав та свобод інших осіб.

Так, за приписами національного законодавства, а саме ч. 3 ст. 297 ЦПК України незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

Річний строк є припинальним (преклюзивним) і поновленню не підлягає.

У справі «Трегубенко проти України», розглядаючи доводи Уряду про виправдання втручання у майнові права заявника з посиланням на те, що таке втручання було спрямоване на правильне застосування законодавства, Європейський Суд з прав людини зробив висновок про те, що, хоча правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес», але, виходячи із обставин справи, цей інтерес мав на меті порушення основних принципів правової певності (визначеності) та доступу до суду (див. п. 54).

Отже, підстави, викладені в заяві про поновлення строку апеляційного оскарження, про те, що Департамент звернувся до апеляційного суду Одеської області за захистом своїх прав та інтересів, а не за захистом прав та свобод інших осіб, що є безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, з урахуванням обставин даної справи, до уваги не приймається, оскільки виправдати втручання в право власності ТОВ «Оздоровчий комплекс «Вікторія» неможливо через те, що з 2004 року вони є власниками нежитлових споруд, а особливих і непереборних обставин, які б зумовили відхід від цього принципу не представлено.

Намагання Департаменту комунальної власності Одеської міської ради щодо скасування судового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення буде порушувати фундаментальний принцип правової визначеності та право на справедливий судовий розгляд за пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням наведеного, підстав для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2004 року немає.

Керуючись Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,ч. 3 ст. 297 ЦПК України, 315,317,319 суддя, -

ухвалила:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2004 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчий комплекс «Вікторія», Акціонерному товариству по туризму і екскурсіям «Одесатурист» про визнання неукладеним договір купівлі-продажу та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчий комплекс «Вікторія» до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до суду касаційної інстанції.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_5