Справа № 750/8872/16-ц
Провадження № 2/750/2538/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2016 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого - судді Карапута Л.В.,

секретаря Руденок В.О.,

за участі позивача, відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

20 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди, пов»язаної з придбанням телефону, нарахованих процентів та лікуванням у ЧМЛ №1м. Чернігова в розмірі 6820 грн. 60 коп. та моральної шкоди в розмірі 10000 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до договору № ДОН НОМЕР_1 про зміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги) від 31.01.2016 між позивачем та відповідачем в особі ДП «Дон кредит» ломбардне відділення № 267 м. Чернігова, позивач придбав у відповідача мобільний телефон марки Samsung Galaxy SM-J00H IMEI № 93262 та № 93620 вартістю 1913 грн. 00 коп. 03.02.2016 працівниками поліції м. Чернігова у нього вилучено вказаний мобільний телефон, який виявився викраденим у громадянина ОСОБА_3 Користуючись правами споживача, позивач звертався до Новозаводського районного суду м. Чернігова про стягнення з Повного товариства «Ломбард Донкредит Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріелті» і Компанія» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, проте йому було відмовлено в задоволенні позову, а тому ОСОБА_2 як кредитодавець за договором про надання фінансового кредиту «ДОН НОМЕР_2 від 17.01.2016 року повинен відшкодувати суму заподіяних збитків, з яких вартість телефону на момент придбання 1311 грн. 88 коп., сума заборгованості по відсоткам становить 2124 грн. 20 коп. та лікування на суму 3384 грн. 52 коп., а всього на загальну суму 6820 грн. 60 коп. та моральної шкоди в розмірі 10000 грн. 00 коп.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити та додатково зазначив, що договір № ДОН НОМЕР_1 про зміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги) від 31.01.2016 року є договором купівлі-продажу за яким він придбав телефон, що виявився краденим. Вважає, що відповідач винний в тому, що порекомендував купити крадений телефон запевнивши його у зворотньому. В результаті вилучення працівниками поліції телефона та прийому препарату "Фінлепсин", що викликав алергічну реакцію, був змушений проходити курс стаціонарного лікування, де вартість лікування склала 3384 грн. 52 коп., які він просить стягнути з відповідача, а також моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Відповідач проти позову заперечував та пояснив суду, що придбав вказаний телефон на базарі разом зі своєю дружиною, проте в подальшому здав вказаний телефон до Ломбардного відділення № 267 м. Чернігова, а тому з його боку відсутні підстави для відшкодування позивачу матеріальну та моральну шкоду, оскільки між позивачем та Ломбардним відділенням укладався договір про відступлення права вимоги, а в день придбання вказаного телефону позивачем був відсутній в м. Чернігові та ніяких рекомендацій по придбанню телефону не надавав.

Представник третьої особи Повного товариства «Ломбард Донкредит Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріелті» і Компанія» в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши доводи сторін, допитавши свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Діяльність ломбардів визначена Положенням про порядок надання фінансових послуг ломбардами, затвердженого Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №3981 від 26 квітня 2005 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №565/10845 від 14 травня 2005 року (надалі за текстом - Положення) та Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Як встановлено в п.1.2. Положення, ломбард - фінансова установа, виключним видом діяльності якої є надання на власний ризик фінансових кредитів фізичним особам за рахунок власних або залучених коштів, під заставу майна на визначений строк і під процент та надання супутніх послуг ломбарду; супутні послуги ломбарду - послуги, які є передумовою надання фінансового кредиту або випливають з його надання; відокремлені підрозділи ломбарду - філії та відділення, що розташовані поза місцезнаходженням ломбарду та здійснюють усі або частину його функцій з надання фінансових та супутніх послуг ломбарду; фінансовий кредит ломбарду - надання ломбардом коштів у позику, забезпечених заставою, на визначений строк та під процент.

Пунктами 2.1.4. та 3.3 Положення, передбачено обов'язок ломбарду в діяльності по наданню фінансових послуг керуватись, наряду з вимогами Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та Положення, внутрішніми положеннями, а також при укладанні договору фінансового кредиту ознайомлювати з ними клієнтів.

Як випливає з п.3.3.1. Положення, договір фінансового кредиту, зокрема, має містити посилання на договір застави, який забезпечує зобов'язання за договором фінансового кредиту та відмітку про ознайомлення позичальника з внутрішніми правилами чи положенням про надання фінансових послуг ломбардом.

Як роз'яснює ст. 1 ч.1 п.5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Ломбард надає клієнтам кошти у позику на умовах фінансового кредиту відповідно до приписів Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Положення про порядок надання фінансових послуг ломбардами, затвердженогорозпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №3981 від 26 квітня 2005 року тощо.

Судом встановлено, що 17.01.2016 між ПТ «Ломбар Донкредит Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріелті» і Компанія», яке виступало Кредитодавцем, та ОСОБА_2, як Позичальником, було укладено договір про надання фінансового кредиту та застави № ДОН, згідно якого Кредитодавець надає, а Позичальник одержує фінансовий кредит готівкою строком до 17.01.2016 в сумі 1311,75 грн. під 0.01 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, та сплатою пені за користування кредитом у розмірі 0.01 % від суми кредиту за кожен день прострочення. В рахунок забезпечення зобов'язання по даному договору Позичальником в заклад надано телефон Samsung Galaxy SM-J00H ( а.с. 6, 7).

Відповідно до п. 4 договору про надання фінансового кредиту та застави № ДОН, Позичальник (Заставодавець) гарантує, що він є власником Предмета застави та повноважний розпоряджатися ним, що Предмет застави не заставлений за іншими договорами, будь-яким чином не обтяжений і не є об'єктом спору.

Згідно п. 8 договору про надання фінансового кредиту та застави № ДОН, у разі невиконання Позичальником зобов'язання щодо повернення кредиту та/або процентів за користування ним у строк, передбачений цим Договором, Кредитодавцем (Заставодержатель) набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з частиною першою статті 574 та частини першої статті 576 Цивільного кодексу України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до ст. 44 ЗУ «Про заставу» одним з видів застави є заклад - застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави, передається заставодавцем у володіння заставодержателя.

Пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 20 Закону України «Про заставу», до третьої особи, яка задовольнила в повному обсязі вимоги заставодержателя, переходить разом з правом вимоги забезпечена нею застава у встановленому законодавством порядку.

Частиною першою статті 516 Цивільного кодексу України встановлено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до договору № ДОН НОМЕР_1 про зміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги) від 31.01.2016 між Повним товариством «Ломбар Донкредит Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріелті» і Компанія» - ОСОБА_6 Кредитор, і ОСОБА_1 - Новий Кредитор, уклали договір про відступлення права вимоги (заміна кредитора в зобов'язанні), згідно якого ОСОБА_6 Кредитор набуває право вимоги, що належить Первісному Кредитору за договором фінансового кредиту та застави № ДОН НОМЕР_2, укладеного між ОСОБА_6 Кредитором та Боржником. Новий Кредитор сплачує Первісному Кредитору компенсацію за відступлення прав вимог в розмірі непогашеної Боржником суми кредиту, виданого Боржнику ОСОБА_6 Кредитором, а також процентів за користування кредитом відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту та застави в сумі 1913,00 грн. ( а.с. 8).

Згідно квитанції № ДОН НОМЕР_1 про проведення розрахунку згідно фінансового кредиту було сплачено на користь ДП «Донкредит» 1913,00 грн. ( а.с. 13).

Допитана в судовому засідання свідок ОСОБА_4 дала свідчення суду, що її чоловік ОСОБА_2 перебував на вахті в м. Чорнобилі з 17 лютого 2016 року по 03 березня 2016 року, телефоном користувалася свідок, який купили 15 січня 2016 року разом з чоловіком на Центральному ринку за 400 грн., проте через два дні його використання телефон не сподобався свідку, і вони разом з чоловіком здали його до Ломбарду. Пізніше свідка викликав слідчий і повідомив, що телефон, яким вона користувалася був викрадений. Відносно чоловіка кримінальна справа не порушувалася.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 дав свідчення суду, що знає позивача, який купив телефон, а потім телефон забрала міліція, після чого через декілька днів позивач потрапив до лікарні, відвідував позивача в лікарні і вказаний факт придбання і вилучення телефону відомо зі слів позивача.

Згідно довідки слідчого СВ ЧВП ГУНП в Чернігівській області (а.с. 19) вбачається, що в слідчому відділі знаходяться матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових проваджень за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, по факту крадіжки мобільного телефону Samsung Galaxy SM-J00H ІМЕІ № 93262 та № 93260 (а.с. 19).

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 травня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Повного товариства «Ломбар Донкредит Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріелті» і Компанія» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, відмовлено.

Таким чином, між позивачем та Повним товариством «Ломбар Донкредит Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріелті» і Компанія» було укладено договір про заміну кредитора у зобов'язанні предметом застави за яким є телефон, а не договір купівлі - продажу, а отже твердження позивача про те, що йому було спричинено матеріальну шкоду та моральну шкоду, внаслідок саме реалізації телефону, який є предметом кримінального правопорушення, не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди'', шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Оскільки в судовому засіданні не було доведено, що саме дії відповідача були неправомірними, між ними і шкодою, завданою позивачу, є безпосередній причинний зв'язок, а також не встановлена вина відповідача, щодо продажу викраденого телефону, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди необхідно відмовити.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Крім того, судом не встановлено причинного звязку між діями відповідача та хворобою позивача, оскільки остання виникла у позивача з причини прийняття ліків, а саме прийому препарату "Фінлепсин", який викликав алергічну реакцію, як пояснив позивач в судовому засіданні та узгоджується з випискою епікриз із історії хвороби від 04.03.2016 року (а.с. 14), а тому надані позивачем чеки на придбання продуктів харчування, предметів побуту та ліків не є підставою для стягнення матеріальної шкоди, повязаної з лікуванням позивача з вини відповідача, оскільки остання не доведена в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог позивача, а сплату судового збору ОСОБА_1 було відстрочено на підставі його заяви до ухвалення рішення у справі, тому суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат на користь держави в розмірі 551 грн. 20 коп. за вимогу стягнення матеріальної шкоди та 1378 грн. 00 коп. за вимогу стягнення моральної шкоди, а всього 1929 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 208, 209, 213-215, 218, 292 ЦПК України, суд

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1929 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В. Карапута