Справа № 361/5113/15-ц Головуючий у І інстанції Білик Г. О.
Провадження № 22-ц/780/5031/16 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
Категорія 18 31.10.2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Мережко М.В., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хижняк Андрій Миколайович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, який мотивував наступним:

21 лютого 2012 року між ним та ТОВ «Порше Лізинг Україна» був укладений договір про фінансовий лізинг № 00004387, додатками до якого є графік покриття витрат та виплати лізингових платежів і Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу, згідно умов якого ТОВ "Порше Лізинг Україна" передав йому об'єкт лізингу - транспортний засіб VW Passat B7 1.8 ITSI , номер шасі НОМЕР_2, рік виробництва 2011, двигун НОМЕР_3, на умовах лізингу: вартість об'єкту лізингу - еквівалент 43052.00 доларів США; авансовий платіж - еквівалент 10763.00 доларів США; обсяг фінансування - еквівалент 32.289.00 доларів США; залишкова вартість - 0,00 доларів США; кількість платежів - 60; строк лізингу - 60; лізинговий платіж - еквівалент 907,11 доларів США; адміністративний платіж - еквівалент 645,78 доларів США.

18 лютого 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 246, яким зобов'язав повернути ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» автомобіль марки Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_1, що був переданий у користування за договором про фінансовий лізинг від 21 лютого 2012 року № 00004387, за невиплачену в період з 16 червня 2014 по 17 вересня 2014 року заборгованість, яка станом на 17 вересня 2014 року склала 42181,17 грн., з яких 36145,15 грн. несплачені лізингові платежі, 3012,02 грн. штрафні санкції за прострочення сплати будь-яких платежів, 3024,00 грн. витрати лізингодавця на повернення простроченої заборгованості.

Вказував, що вчинений нотаріусом виконавчий напис, за його думкою, не відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», нотаріусом не було перевірено безспірність заборгованості за договором та не враховано, що він не отримував копію рахунку, який повинен був направлений лізингодавцем лізингоодержувачу. У зв'язку з наведеним просив суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2016 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для її вирішення, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Обґрунтував скаргу тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки наявним доказам у справі. Суд дійшов необґрунтованого висновку про те, що дії стягувача та нотаріуса не суперечили вимогам закону. Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, судом першої інстанції були ретельно досліджені та оцінені обставини справи, зокрема й ті, якими в подальшому позивач обґрунтовував свою апеляційну скаргу. Так, судом на підставі представлених доказів було встановлено факт укладення сторонами по справі 21.02.2012 року договору про фінансовий лізинг № 00004387, згідно умов якого ТОВ "Порше Лізинг Україна" передало ОСОБА_2 автомобіль, та порушення в подальшому відповідачем своїх зобов'язань за ним, у зв'язку з чим лізингодавець використав передбачене законом і договором право припинити правовідношення, а також повернути від лізингоодержувача предмет лізингу шляхом вчинення виконавчого напису.

Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» 17.09.2014 року направило ОСОБА_2 рекомендованим листом із повідомленням про вручення вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від договору. Вказана вимога була направлена на зазначену в договорі адресу боржника та була отримана адресатом. При цьому суд першої інстанції належним чином дослідив та визнав невідповідними посилання позивача щодо неотримання вказаної вимоги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи. За таких умов суд вважав, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про вимоги лізингодавця. З урахуванням наведеного днем припинення договору фінансового лізингу є 24.09.2014 року.

Після припинення зобов'язання ТОВ «Порше Лізинг Україна» 16.02.2015 року подало приватному нотаріусу заяву про вчинення виконавчого напису з метою звернення стягнення на об'єкт фінансового лізингу, до якої були додані передбачені законом та договором документи, зокрема й щодо безспірної наявності заборгованості за договором. При цьому ні в ході розгляду справи судом, ні під час її апеляційного перегляду, позивачем не було спростовано факт наявності такої заборгованості, відтак й відсутності підстав для звернення відповідача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису або наявності у нотаріуса підстав для відмови у цьому. Даним обставинам судом першої інстанції була дана детальна та належна оцінка, з висновками якого погоджується й колегія суддів апеляційного суду. Не спростовують таких висновків й доводи апеляційної скарги.

Зважаючи на наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено без порушення встановленої законом процедури. За таких умов передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: М.В. Мережко

А.С. Сержанюк