Справа № 443/1134/15 Головуючий у 1 інстанції: Сидорак Б.Г.
Провадження № 22-ц/783/3404/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря Іванової О.О.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства (ПАТ) «Енергобанк» на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 27 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Енергобанк», з участю третіх осіб: ОСОБА_4 та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» про визнання прав вкладника за договором на вклад та права на відшкодування заборгованості за вкладом,-

в с т а н о в и л а:

7 липня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, з врахуванням уточнених вимог, прийнятих судом, про визнання за ним права вкладника за договором №ДФ- про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку від 29 грудня 2014 року, укладеним між ОСОБА_4 та відповідачем на частину вкладу у розмірі 6100 доларів США, розміщеного на вкладному рахунку; визнання за ним права на відшкодування заборгованості на частину вкладу в сумі 6100 доларів США за договором №ДФ- про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку від 29 грудня 2014 року, укладеним між ОСОБА_4 і відповідачем, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми.

В обґрунтування вимог посилається на те, що 29 грудня 2014 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Екргобанк» укладено договір №ДФ- про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку на суму 12 000 доларів США. Строк повернення вкладу - 30 січня 2015 року. 12 січня 2015 року між ним (позивачем) та ОСОБА_4 укладено договір відступлення права вимоги за договором №ДФ- на частину вкладу в розмірі 6 100 доларів США. ОСОБА_4 скерував повідомлення уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Енергобанк» про зміну сторони (кредитора) у зобовязанні за договором №ДФ-. Про це був повідомлений відповідач, який відмовився від сплати коштів. Просить позов задовольнити.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 27 січня 2016 року позов задоволено. Ухвалено визнати за ОСОБА_3 права вкладника за договором №ДФ- «про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку», укладеним 29 грудня 2014 року між ПАТ «Енергобанк», відділення №1 у м.Жидачеві, та ОСОБА_4 на частину вкладу в сумі 6 100 доларів США розміщеного на вкладному рахунку; визнати за ОСОБА_3 право на відшкодування заборгованості на частину вкладу у сумі 6 100 доларів США за договором №ДФ- «про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку», укладеним 29 грудня 2014 року між ПАТ «Енергобанк», відділення №1 у м.Жидачів, та ОСОБА_4, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми відшкодування.

Рішення оскаржив відповідач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, яке ухвалено при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи; з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. У апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та закрити провадження у справі. Зазначає, що від 29 грудня 2014 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Енергобанк» було укладено договір №ДФ- про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку. ОСОБА_4 відповідно до договору відступлення права вимоги від 15 січня 2015 року відступлено право вимоги позивачу ОСОБА_3 щодо повернення частини коштів у розмірі 6 100 доларів США, внесених на рахунок. Вказує, що позивачем не укладались договори банківського вкладу або банківського рахунку, не вносились кошти на рахунок банку. Крім того позивач не є власником іменного депозитного сертифіката. Зазначає, що позивач не є вкладником банку та не має права на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Представник позивача, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просить апеляційну скаргу відхилити, оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На підставі ст.ст.10-11, 58-61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень належними та допустимими доказами. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення цим вимогам не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що 29 грудня 2014 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Енергобанк» в особі відділення №1 у м.Жидачеві укладено договір строкового банківського вкладу №ДФ- на суму 12 000 доларів США з виплатою відсотків в кінці строку.

12 січня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір відступлення права вимоги за договором №ДФ- на частину вкладу в розмірі 6 100 доларів США, розміщеного на вказаному вище вкладному рахунку. За умовами п.1.6 договору купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за договором №ДФ- моментом переходу права вимоги первісного кредитора до боржника за основним договором, до нового кредитора є час підписання цього договору сторонами.

16 січня 2015 року ОСОБА_4 повідомив уповноважену особу ПАТ «Енергобанк» про укладення договору відступлення права вимоги від 12 січня 2015 року. 24 лютого 2015 року ОСОБА_4 повідомив про зазначене відступлення права вимоги уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Енергобанк».

3 квітня 2015 року ОСОБА_3 подав до відділення № 1 ПАТ «Енергобанк» та уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Енергобанк» заяви про визнання його кредитором за договором №ДФ-. Заяви одержані адресатами.

11 червня 2015 року у відповідача відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації з призначенням ліквідатора згідно постанови Національного банку України № 370.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо ведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Цим Фондом ОСОБА_4 виплачено 200 000 грн. по зобовязаннях банку, які виникли відповідно до договору №ДФ-.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), яка прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 1059 цього Кодексу встановлено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно - правовими актами у сфері банківської

діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним не вимагається. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю (ч.1 ст.216 ЦК України).

Після укладення договору уступки права вимоги за договором банківського вкладу ОСОБА_3 не ініціював укладення договору банківського вкладу з відповідачем. Відтак, позивач не був вкладником у ПАТ «Енергобанк» і правовідносини між відповідачем і ОСОБА_3 щодо банківського вкладу не виникли. За відсутності укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу між позивачем та відповідачем для позивача не наступило право вимагати виплати коштів, які були відступлені ОСОБА_4, а для відповідача не наступив обовязок виплатити кошти, які знаходилися на депозитному рахунку ОСОБА_4

Виходячи з аналізу наявних у справі доказів щодо їх достовірності, допустимості кожного окремо, а також достатності і взаємного звязку доказів у їх сукупності;колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Передбачені законом підстави для закриття провадження у справі відсутні.

Колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, що полягає у неправильній оцінці встановлених судом фактичних обставин і помилковому визначенні юридичних наслідків цих обставин.

Керуючись ст.ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314 ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» задовольнити частково.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 27 січня 2016 року про визнання за ОСОБА_3 права вкладника за договором №ДФ- «про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку», укладеним 29 грудня 2014 року між ПАТ «Енергобанк», відділення №1 у м.Жидачеві, та ОСОБА_4 на частину вкладу в сумі 6 100 доларів США, розміщеного на вкладному рахунку; визнання за ОСОБА_3 права на відшкодування заборгованості на частину вкладу у сумі 6 100 доларів США за договором №ДФ- «про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку», укладеним 29 грудня 2014 року між ПАТ «Енергобанк», відділення №1 у м.Жидачів, та ОСОБА_4, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми відшкодування, - скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: