Справа № 699/1007/15-ц
Номер провадження 4-с/699/1/16
УХВАЛА

Іменем України

11.05.2016 м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі :

головуючого - судді Кіхтенко Н.І.,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3,

державного виконавця ВДВС Корсунь-Шевченківського РУЮ ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність на бездіяльність органу Державної виконавчої служби, за участю заінтересованих осіб: державного виконавця ВДВС Корсунь-Шевченківського РУЮ ОСОБА_4 та начальника ВДВС Корсунь - Шевченківського РУЮ ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ:

23.11.2015 до суду поступила скарга від ОСОБА_2, яка в ході розгляду була уточнена представником заявника, і остаточно представник заявника просить суд ухвалити рішення та визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця ВДВС Корсунь-Шевченківського РУЮ ОСОБА_6 щодо невиконання ухвали Корсунь-Шевченківського районного суду від 30.09.2015 про накладення арешту на нерухоме майно та заборону вчиняти будь-які дії щодо цього майна; зобовязати держвиконавця вжити всі передбачені законом заходи щодо виконання ухвали Корсунь-Шевченківського районного суду від 30.09.2015, про порушення яких заявник дізнався 23.11.2015.

Свою скаргу ОСОБА_2 мотивує тим, що в провадженні Корсунь-Шевченківського районного суду знаходиться цивільна справа № 699/798/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про стягнення коштів, витрачених на проведення ремонту та переобладнання житлового будинку № 5 по вул. Ювілейній, у м. Корсуні-Шевченківському.

З метою забезпечення позову у вказаній цивільній справі, ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду від 30.09.2015 було накладено арешт на вказаний будинок, який належить відповідачу ОСОБА_7, що розташований по вул. Ювілейній, 5, м. Корсуні-Шевченківському, із забороною вчиняти будь-які дії щодо даного майна.

06.10.2015 держвиконавець ОСОБА_6 відмовила у відкритті виконавчого провадження по виконанню даної ухвали, з вимогою у ОСОБА_2 надати ідентифікаційний код власника вказаного будинку.

30.10.2015 заявник подав повторну заяву до вказаного ВДВС щодо виконання вказаної ухвали і постановою держвиконавця ОСОБА_6 було відкрито виконавче провадження, а 02.11.2015 було відмовлено в накладенні арешту на вказаний будинок на тій підставі, що даний будинок вже належить іншій особі, а не ОСОБА_7

ОСОБА_2 вважає, що державний виконавець Ковалевська В.В., у провадженні якої перебуває дане виконавче провадження, допустила порушення вимог Закону України « Про виконавче провадження» та не виконала негайно вказану ухвалу суду від 30.09.2015, а ОСОБА_7 скористалася даною ситуацією і в період з 30.09. по 02.11.2015, а саме: 31.10.2015, подарувала вказаний будинок.

ОСОБА_2 вважає, що цією бездіяльністю держвиконавець порушила його права, а тому і подано скаргу на бездіяльність вказаного держвиконавця.

В судовому засіданні, представник заявника, адвокат ОСОБА_3 уточнила скаргу пояснивши, що від вимог до начальника ВДВС ОСОБА_5 відмовляється, у іншій частині скаргу підтримала, надавши пояснення, аналогічні викладеним у заяві, та доповнила тим, що є порушення і у діях Держреєстратора ОСОБА_8, яка відмовила у реєстрації документів від ВДВС 30.10.2015, з посиланням на закінчення робочого часу о 16.00, а о 17.18 вказана особа зареєструвала договір дарування цього ж будинку, який був оформлений у приватного нотаріуса ОСОБА_9та залишила заяву з проханням закінчувати розгляд заяви у її відсутність.

Держвиконавець ОСОБА_6 у судове засідання не зявилася, оскільки звільнилася, згідно наданої суду копії наказу, вказане виконавче провадження передано іншому держвиконавцю ОСОБА_4, яка ухвалою суду від 21.01.2015 залучена до участі у справі замість вказаного держвиконавця та яка надала суду наступні пояснення.

Що держвиконавець мала право відмовити у відкритті виконавчого провадження 06.10.2015, оскільки дійсно потрібно було надати ідентифікаційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_7, на що вказує ст. 18 Закону України « Про виконавче провадження». А 30.10.2015 держвиконавець діяла у межах вимог Закону про виконавче провадження, а були порушення у держреєстратора, яка відмовила у прийнятті заяви та 11.05.2016 залишила заяву про розгляд скарги у її відсутність.

Начальник ВДВС ОСОБА_5 суду пояснив, що він по своїх посадових обовязках вчиняє загальний контроль за державними виконавцями і не може контролювати кожну дію щохвилинно, а тому відмову представника заявника від скарги відносно нього нього вважає законною.

Що стосується дій ОСОБА_6 по виконанню вказаної ухвали суду, то оскільки був відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника,як того вимагає п.3 ч.1 ст.18 Закону України « Про виконавче провадження», то постановою від 06.10.2015 держвиконавець на законних підставах відмовила у відкритті виконавчого провадження, згідно п.6 ч.1 ст. 26 Закону України « Про виконавче провадження».

А 30.10.2015 до відділу ДВС вже було подано повторну заяву ОСОБА_2 із зазначенням ідентифікаційного коду боржника, тому подальші дії держвиконавця були в межах закону.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши надані докази, вважає, що уточнена скарга підлягає до часткового задоволення та закінчує розгляд без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу через відсутність всіх осіб, які беруть участь у справі ( ч.2 ст.197 ЦПК).

Так виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і, одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій.

Відповідно до ст.ст. 383, 384 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця порушено їх права чи свободи. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.8 Закону України "Про виконавче провадження" такими є стягувач і боржник і скарга подається до суду, що видав виконавчий лист в порядку цивільно-процесуального законодавства (ч.2 ст.384 ЦПК), на це ж вказано у Рішенні КСУ від 31 травня 2011 року у справі № 4-рп/2011 та у висновку Верховного Суду України у справі № 6-2850цс15.

На такий порядок оскарження вказано і у ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» та у п.п. 17,20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах».

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні Корсунь-Шевченківського районного суду знаходиться цивільна справа № 699/798/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про стягнення коштів, затрачених на проведення ремонту та переобладнання житлового будинку №5 по вул. Ювілейній, що у м. Корсуні-Шевченківському.

З метою забезпечення позову у вказаній цивільній справі, ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду 30.09.2015, яка апеляційною інстанцією залишена в силі, було накладено арешт на цей будинок, який належить відповідачу по справі ОСОБА_7 із забороною вчиняти будь-які дії щодо цього майна і вказана ухвала, відповідно до ст.17 Закону про виконавче провадження входить до переліку документів, які виконуються виконавчою службою ( а.с.41).

На підставі зазначеного судового рішення ОСОБА_2 06.10.2015 подав заяву до вказаного відділу ДВС про відкриття виконавчого провадження на виконання вказаної ухвали суду (а.с.20,21), але у звязку з відсутністю ідентифікаційного номера боржника, держвиконавець відмовила у відкритті виконавчого провадження, з посиланням на п.3 ч.1 ст.18, п. 6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» та на п.24 постанови КМУ №1141 від 26.10.2011 «Про затвердження порядку ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно» ( а.с. 22).

30.10.2015 до вказаного відділу ДВС ОСОБА_2 було подано повторну заяву про виконання ухвали суду від 30.09.2015( а.с.25), і в цей же день держвиконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та винесено постанову про арешт вказаного будинку ( а.с. 26), повідомлено ОСОБА_7 ( а.с. 27) і о 12.55 було сформовано та відправлено електронну заяву до державного реєстру речових прав про державну реєстрацію обтяження вказаного будинку, код доступу: 708148 ( а.с. 28).

В цей же день, о 15.40 держреєстратор ОСОБА_8В вказану заяву повернула до ВДВС без виконання через відсутність сканованої постанови про арешт майна та оголошення про заборону на його відчуження (а.с.97-101).І в цей день держвиконавець по даному виконавчому провадженні жодних дій не вчиняла, бо суду не надано про це жодного доказу.

І лише 02.11.2015 о 12.11 держвиконавець повторно направила потрібні документи держреєстратору і така заява була зареєстрована держреєстратором о 15.01 за № 14077428 ( а.с. 29).

В цей же день держреєстратор ОСОБА_8 надала рішення про відмову у держреєстрації вказаної заборони у звязку з тим, що вказаний будинок не належить ОСОБА_7, а належить іншій особі (а.с. 30,31,32).

02.11.2015 держвиконавцем було сформовано інформаційну довідку з Держреєстру речових прав на вказане нерухоме майно про припинення власності на вказаний будинок 30.10.2015 та повідомлено суд ( а.с. 33, 34-35).

З матеріалів виконавчого провадження № 48933356, копію якого додано до справи (а.с.20 - а.с. 35), судом перевірено всі ці дії держвиконавця ОСОБА_6

Бувший завідувач сектором державної реєстрації прав нерухомого майна Корсунь-Шевченківського РУЮ ОСОБА_8 направила до суду письмове пояснення по даній скарзі з наданням відповідних документів про її обовязки як державного реєстратора (а.с.96-135).

Суд, заслухавши пояснення держвиконавця ОСОБА_4, начальника ВДВС ОСОБА_5, вивчивши надані документи, та документи., що надані держреєстратолром ОСОБА_8, яка звільнилася з посади держреєстратора, вважає, що державним виконавцем при вказаних в ухвалі обставинах були порушені права ОСОБА_2 на підставі наступного.

Так згідно п.п. 2.1, 2.5, 2.19 Посадової інструкції державного виконавця ВДВС Корсунь-Шевченківського РУЮ держвиконавець не повинна була допускати у своїй діяльності порушень прав заявника та повинна була здійснити всі необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання вказаного рішення суду, з чітким дотриманням вимог Закону України « Про виконавче провадження».

У своїй постанові № 6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» Пленум Вищого спеціалізованого суду України розяснив, що відповідно до ч.5 ст.124, п.9 ч.3 ст.129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. На це ж вказано і у ст.14 ЦПК України.

З урахуванням того, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому і було судом винесено ухвалу 30.09.2015 про накладення арешту на вказаний спірний будинок, що було в межах п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України.

Однією із складових елементів арешту майна, що визначені в Законі України "Про виконавче провадження" є його арешт, тобто сукупність дій, які мають бути чітко регламентовані та мати певні підстави для застосування.

Відповідно до частин 9,10 ст.153 ЦПК ухвала про забезпечення позову виконується негайно, а її оскарження не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

У відповідності з ч.1 ст.6, ст.7, ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний був використовувати надані права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів вказаної особи, виконуючи вказане рішення суду своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії негайно накласти арешт на вказаний будинок із забороною вчинення будь-яких дій щодо вказаного майна.

Тобто, державному виконавцю необхідно було негайно вжити заходів для найскорішого та повного проведення виконання ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу у цивільній справі № 699/798/15-ц.

Суд вважає, що державний виконавець не вжила своєчасних заходів щодо виконання вказаного судового рішення в частині накладення арешту на вказане нерухоме майно та допустила бездіяльність в частині виконання ухвали суду і незаконно відмовила постановою від 06.10.2015 у відкритті виконавчого провадження з вимогою надання реєстраційного номера облікової картки платника податків боржника, бо такі дані мала право отримати сама.

Так, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права має враховуватися судами загальної юрисдикції.

У своїх постановах, які, відповідно до ст.360-7 ЦПК України підлягають виконанню всіма судами загальної юрисдикції, за №№: 6-45цс14, 6-62цс14 Верховний Суд України вказав, що вимоги до змісту виконавчого листа встановлені ч. 1 ст. 18 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-ХІV «Про виконавче провадження», якою передбачено, що у виконавчому листі потрібно зазначати індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а п.6 ч.1 ст.26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом із тим відповідно до п.3 ч.3 ст.11 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну. А тому відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Тобто, Верховний Суд України вказав у даній постанові, що відсутність у виконавчому листі даних за ідентифікаційний номер боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

А тому, 06.10.2015 держвиконавець не повинна була вимагати код боржника і незаконно відмовила у відкритті виконавчого провадження по вказаній ухвалі суду від 30.09.2015, згідно поданої 06.10.2015 заяви ОСОБА_2

Що стосується повторної заяви, поданої заявником 30.10.2015 з тих же підстав: накладення арешту на будинок № 5 по вул. Ювілейній, у м. Корсуні-Шевченківському, то судом встановлено, що у даній ситуації держвиконавець також допустила порушення, оскільки суду не надано доказів того, що при подачі електронної заяви 30.10.2015 про держреєстрацію обтяжень на вказаний будинок було подано і копію постанови про арешт майна боржника та про оголошення заборони (а.с. 28,97).

Так, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень » за №1952-ІУ від 1 липня 2004 року, в редакції на жовтень 2015, орган державної реєстрації прав проводить, в т.ч. державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Відповідно до ст.15 вказаного Закону розгляд заяв про державну реєстрацію проводиться у день надходження заяви, а державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації.

Відповідно до ст.16 вказаного Закону заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається у паперовій або електронній формі , в т.ч. і державним виконавцем.

У разі подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі також подаються оригінали електронних документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, або електронні копії оригіналів документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, виготовлені шляхом сканування таких документів у паперовій формі.

Під час подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі на таку заяву накладається електронний цифровий підпис заявника.

Відповідальність за відповідність електронних копій оригіналів документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, оригіналам таких документів у паперовій формі, несе особа, яка подає заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі.

Підставою для державної реєстрації прав та їх обтяжень є, в т.ч. ухвали суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно ( ст.19).

У державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень (ст.24 ).

Вивчивши надані суду документи державним реєстратором та виконавчою службою, суд прийшов до висновку, що виконавча служба не надала суду доказів, що держвиконавцем належно були виконанні вказані дії для реєстрації електронної заяви від 30.10.2015, оскільки доказів, що такі документи надавалися держреєстратору, суду не надано, як не надано і доказів, що держвиконавець намагалася в цей же день, тобто 30.10.2015, повторно, після повернення їй заяви, подати належно оформлені документи для повторної реєстрації.

Відповідно до ст.387 ЦПК у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Таким чином, суд вважає, що державний виконавець допустила бездіяльність при виконанні вказаної ухвали суду при подачі двічі заявником, і у звязку з цим були порушені права ОСОБА_2, як сторони у цивільній справі № 699/798/15-ц, оскільки арешт на вказаний будинок не було накладено, бо відповідач у даній справі, скориставшись бездіяльністю держвиконавця подарувала вказаний будинок іншій особі, і на даний час такий арешт вже неможливо накласти, а тому суд частково задовольняє скаргу заявника, оскільки його вимогу про зобовязання держвиконавця ВДВС Корсунь-Шевченківського РУЮ накласти арешт на вказаний будинок не можуть бути виконані при обставинах, що вказані в ухвалі суду.

Керуючись ст.ст.11-1,32,82 Закону України «Про виконавче провадження»; Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»; Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; ст. ст. 10, 11, 57-60, ч.2 ст.197, 212-215, 383, 387, ч.2 ст. 294, 296 ЦПК України,

суд

УХВАЛИВ:

Уточнену скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції ОСОБА_6, за участю заінтересованої особи : державного виконавця ВДВС Корсунь-Шевченківського РУЮ ОСОБА_4,- задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції ОСОБА_6 щодо невиконання ухвали Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 30 вересня 2015 року про накладення арешту на нерухоме майно - будинок з надвірними спорудами, що розташований по вул. Ювілейній, 5, у м. Корсуні-Шевченківському Черкаської області та заборони вчинення будь-яких дій щодо цього майна, що призвело до відчуження вказаного будинковолодіння, а у звязку з цим неможливістю поновлення порушених прав заявника з усуненням встановлених судом порушень, через неможливість виконання вказаної ухвали Корсунь-Шевченківського районного суду від 30.09.2015.

Ухвала вступає в законну силі після закінчення строку на її оскарження.

На ухвалу може бути подано до Апеляційного суду Черкаської області протягом 5 днів з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя Кіхтенко Н. І.