Справа № 713/892/16-ц
Провадження №2/713/423/16
19.08.2016 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря Мірчева О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вижниця цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості до відповідача ОСОБА_1
Посилаються на те, що 25.10.2005 року ОСОБА_1 уклав з ПАТ «Укрсоцбанк» кредитний договір №925/1091-КУ8-КС2, відповідно до умов якого позивач зобовязався надати ОСОБА_1 на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 5075,00 грн. на умовах, визначених цим договором, а ОСОБА_1 зобовязувався прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути (погасити) кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором.
Відповідно до п.3.3.3 кредитного договору, ОСОБА_1, зобовязався своєчасно та в повному обсязі погашати кредит за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному договором. Відповідно до п.4 кредитного договору, у разі прострочення ОСОБА_1 термінів сплати заборгованості за кредитом, процентів, комісій, передбачених умовами цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту. Позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, що діє у період прострочення від несвоєчасної суми за кожен день прострочення. У разі порушення позичальником вимог, визначених договором, позичальник також зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі, що встановлюється кредитним договором.
В судове засідання представник ПАТ «Укрсоцбанк» не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, одночасно з позовом подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача ПАТ «Укрсоцбанк», позовні вимоги підтримують в повному обємі, просять їх задовольнити, не заперечують щодо винесення заочного рішення по справі.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надано, в звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Судом встановлено, що 25 жовтня 2005 року позивач ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідач ОСОБА_1 уклали договір кредиту на придбання товарів тривалого використання №925/1091-КУ8-КС2, відповідно до п.1.1 кредитор банк зобовязується надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 5075,00 грн., зі сплатою 27,00 процентів річних, з встановленим графіком погашення кредиту та кінцевим терміном повернення 24 жовтня 2007 року.
Відповідно до умов договору кредиту (п.2.1) позивач відкрив відповідачу ОСОБА_1 рахунок на цілі, визначені п.1.3 цього Договору.
Відповідно до п.2.4 кредитного договору №925/1091-КУ8-КС2 від 25.10.2005 року, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на фактичну заборгованість за кредитом, за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360), щомісячно в останній робочий день місяця, за період з останнього робочого дня попереднього місяця по передостанній робочий день поточного місяця включно. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повернення кредиту.
Відповідно до п.3.3.3 кредитного договору №925/1091-КУ8-КС2 від 25.10.2005 року, позичальник зобовязаний сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п.п.2.4, 2.5 цього договору.
Відповідач ОСОБА_1 в порушення умов договору свої зобовязання за вказаним договором не виконав, у звязку з чим за ним склалась заборгованість.
Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.
Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Згідно із п.1.ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. З положень кредитного договору та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимог цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми.
У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
На підставі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом.
Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, за змістом ст. 552, ч.2 ст. 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.
Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1872,96 грн. - розміру інфляційних витрат за кредитом, 4073,74 грн. - розміру інфляційних витрат за відсотками, є обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Що стосується вимог ПАТ «Укрсоцбанк» щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 пені за несвоєчасне погашення відсотків у розмірі 4843,02 грн. судом встановлено наступне.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.
На думку суду позивачем в порушення ст.61 Конституції України неправомірно застосовано два види відповідальності за порушення умов кредитного договору, а саме стягнення нарахованої пені за несвоєчасне погашення кредиту та стягнення нарахованої пені за несвоєчасне погашення відсотків, а тому вимога ПАТ "Укрсоцбанк" в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 нарахованої пені за несвоєчасне погашення відсотків у розмірі 4843,02 грн. задоволенню не підлягає.
Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Суд також враховує розяснення, які містяться у п.36 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», про те, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір.
У звязку з викладеним, суд стягує з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ «Укрсоцбанк» понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 1150,63 грн.
Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 549, 611, 612, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 224-227 ЦПК України, Суд, -
Позов публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - задовольнити частково.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Дане заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: І. А. Кибич