АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/367/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 43 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
секретарОСОБА_5

за участю:

позивача ОСОБА_6

представника позивача ОСОБА_7

відповідача ОСОБА_8

представника відповідача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення коштів на утримання житла та оплату комунальних послуг і за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про стягнення коштів на утримання житла та оплату комунальних послуг,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_8 про стягнення коштів на утримання житла та оплату комунальних послуг, посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду Черкаської області від 19 травня 2014 року за сторонами визнано право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1.

Позивач вважає, що оскільки вони є співвласниками вказаної квартири, тому повинні нести солідарний обовязок зі сплати комунальних послуг, які сплачувались лише ним.

ОСОБА_6 з урахуванням збільшених позовних вимог просив суд стягнути з ОСОБА_8 на його користь 1/2 частину коштів, сплачених ним за комунальні послуги на утримання квартири за період з 19.05.2014 року по 01.10.2015 року в сумі 5263,91 грн.

У серпні 2015 року ОСОБА_10 звернулась із позовом до ОСОБА_8 про стягнення коштів на утримання житла та оплату комунальних послуг, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона на підставі договору дарування від 20.02.2015 року є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

У звязку з тим, що вона понесла витрати зі сплати комунальних послуг, просила суд стягнути з ОСОБА_8 на її користь 1/2 частину коштів, сплачених за комунальні послуги та утримання квартири за період з березня 2015 року по липень 2015 року в сумі 1663,37 грн., та зобовязати ОСОБА_8 щомісячно вносити кошти на оплату 1/2 частини витрат на комунальні послуги та утримання квартири згідно з квитанціями на оплату.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 вересня 2015 року вказані позовні заяви були обєднані в одне провадження.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_10 відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_8 на його користь 1/2 частину коштів за комунальні послуги та утримання квартири з 19.05.2014 року по 01.10.2015 року без урахування газопостачання та електропостачання в сумі 4599,44 грн.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає не у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується ОСОБА_6, колегія суддів відповідно до ст. 303 ЦПК України переглядає рішення суду лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_8 на його користь коштів, сплачених ним за комунальні послуги.

Встановлено, що рішенням апеляційного суду Черкаської області від 19 травня 2014 року визнано за ОСОБА_8 та ОСОБА_6 право власності в рівних долях по 1/2 частині кожному, квартири АДРЕСА_1 (а.с. 5-8).

20 лютого 2015 року ОСОБА_6 подарував ОСОБА_10 свою частку у вказаній квартирі.

З матеріалів справи вбачається, що у спірній квартирі зареєстровані 2 особи: ОСОБА_10 та її дочка ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 28).

Сторонами не заперечується, що у вказаній квартирі проживають ОСОБА_6, ОСОБА_10 та ОСОБА_11. Відповідачка ОСОБА_8 з дня набуття права власності на 1/2 частину квартири не проживала у ній.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вважав, що оскільки відповідачка не проживає у спірній квартир та не користується послугами, які надавались комунальними службами, вона не повинна нести і витрати за надання таких послуг.

Однак, повністю з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може.

Так, відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобовязує.

Ст. 322 ЦК України встановлено, що власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 360 ЦК України кожний учасник спільної часткової власності відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачем комунальних послуг є фізична або юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сімї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому КМУ.

Відповідачкою ОСОБА_8 не надано доказів, що вона має право на несплату вартості комунальних послуг, оформлене в установленому порядку, у звязку з не проживанням у вказаній квартирі.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що витрати, повязані з утриманням майна, до яких входить і сплата вартості комунальних послуг, повинні нести всі співвласники майна, незалежно від того, чи проживають вони у квартирі.

Водночас, колегія суддів враховує той факт, що у звязку з не проживанням у спірній квартирі, відповідачка ОСОБА_8 не повинна сплачувати вартість послуг з газопостачання та постачання електричної енергії, оскільки обсяг даних послуг визначається за встановленими лічильниками і відповідачка фактично даними послугами не користувалась. Також відповідачка ОСОБА_8 не повинна сплачувати вартість послуг з водопостачання, водовідведення, постачання гарячої води, оскільки нарахування та сплата коштів за надані послуги рахується по кількості зареєстрованих осіб у квартирі, а відповідачка не зареєстрована в даній квартирі та не отримувала фактично зазначених послуг.

На думку колегії суддів, не підлягають до стягнення з відповідачки також і витрати зі сплати послуг за житлово-комунальні послуги, надані КП «Черкаська служба чистоти», оскільки вони нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих у квартирі осіб (а.с. 16). Відповідачка ж зареєстрована у квартирі не була.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідачки слід стягнути на користь позивача 1/2 частину сплачених ним коштів за послуги з теплопостачання квартири, надані КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго», та утримання будинку і прибудинкової території, надані КП «Соснівська СУБ» Черкаської міської ради. Так, вартість вказаних послуг залежить не від кількості осіб, які нею користуються, а від площі квартири (загальної та опалювальної).

Колегія суддів вважає, що період, за який слід стягнути частину сплачених коштів, слід визначити з часу набуття відповідачкою права власності на частину спірної квартири на підставі рішення апеляційного суду Черкаської області 19.05.2014 року, та до 20.02.2015 року часу укладення ОСОБА_6 договору дарування своєї частини квартири.

З огляду на викладене, згідно наданих письмових доказів, за послуги з теплопостачання квартири за період з травня 2014 року по лютий 2015 року було нараховано 2387,02 грн. Отже, відповідачка повинна була сплатити 1/2 частину вказаних витрат, що складає 1193,51 грн. ОСОБА_6 за вказаний період сплатив за вказані послуги у цей період 1635,04 грн.

За надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.06.2014 року по 01.03.2015 року було нараховано 1198,44 грн. Отже, відповідачка повинна була сплатити 1/2 частину вказаних витрат, що складає 599,22 грн. ОСОБА_6 за вказаний період сплатив за дані послуги 1065,28 грн.

Враховуючи наведене, з відповідачки ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 слід стягнути 1/2 частину сплачених ним коштів за надані послуги з теплопостачання, утримання будинку та прибудинкової території за період з травня 2014 року по лютий 2015 року в сумі 1792,73 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Оскільки позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено на 34 % (1792,73 грн. * 100 % / 5263,91 грн.), судові витрати, які підлягають стягненню складаються: за подання позовної заяви - 82,82 грн. (243,60 грн. * 34 % / 100 %) та за подання апеляційної скарги в сумі 91,11 грн. (267,96 грн. * 34 % / 100 %), а всього 173,93 грн.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольняє частково, рішення суду скасовує в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_6 Позовні вимоги ОСОБА_6 задовольняє частково. Стягує з ОСОБА_8 на його користь 1/2 частину сплачених ним коштів за надані послуги з теплопостачання, утримання будинку та прибудинкової території за період з травня 2014 року по лютий 2015 року в сумі 1792,73 грн., а також судові витрати в сумі 173,93 грн. В решті частини рішення залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення коштів на утримання житла та оплату комунальних послуг та за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про стягнення коштів на утримання житла та оплату комунальних послуг скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6.

Позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 1/2 частину сплачених ним коштів за надані послуги з теплопостачання, утримання будинку та прибудинкової території за період з травня 2014 року по лютий 2015 року в сумі 1792 гривні 73 коп.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 судові витрати в сумі 173 гривні 93 коп.

В решті частини рішення залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :