Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/2551/15-ц Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 27 Доповідач Товянська О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Товянської О.В.

суддів: Гансецької І.А., Кочетова Л.Г.

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 03 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2015р. Банк звернувся до суду з позовом. Просив стягнути з ОСОБА_2 45781,08грн. заборгованості за кредитним договором №ВІаЖГА0084662 від 06.10.2011р., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 8203,9грн., % 1770,43грн.; комісія 3185грн., пеня 32621,66грн. Зазначав, що 06.10.2011р. між Банком і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №BlaЖГА00084662, за яким ОСОБА_1 зобовязався надати відповідачу 26000 грн. кредиту на поточні потреби зі сплатою 15% на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості терміном до 06.10.2014р. Банк кредитні кошти надав, а відповідач свої зобовязання не виконав, в звязку з чим виникла вказана заборгованість.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 03 листопада 2015р. позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість у розмірі 15781,08грн., з яких: 8203,99грн. прострочена до повернення сума кредиту; 1770,43грн. - %; 3185грн. комісія; 32621,66грн. пеня та 1218грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати в частині стягнення заборгованості, в решті залишити без змін. Зазначає, що судом не враховано, що він своєчасно виконував умови договору з жовтня 2011р. по вересень 2014р., після чого йому залишилось сплатити всього 8203,99грн. до повного виконання своїх зобовязань. Починаючи з жовтня 2014р. банк у нього кошти не приймав. Крім того, він як інвалід ІІ групи звільнений від сплати судового збору.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи, ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» і ОСОБА_2 06 жовтня 2011р. уклали кредитний договір №BlaЖГА00084662, за яким відповідач отримав на поточні потреби 26000грн. зі сплатою за користування кредитом 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом терміном до 06 жовтня 2014р. Відповідач свої зобов'язання за договором виконував неналежним чином, порушуючи графік розрахунків. Станом на 11 серпня 2015 року він має заборгованість перед Банком в сумі 45781 гривню 08 копійок : 8203,99грн. прострочена до повернення сума кредиту; 1770,43 грн. прострочені % за користування кредитом; 3185грн. прострочена комісія за управління кредитом; 32621,66грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту (а.с.3-7).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договір та інші правочини.

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Стаття 527 ЦК України передбачає, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України).

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі посилався на те, що ОСОБА_1 відмовлявся приймати у нього кошти на погашення заборгованості. До суду першої інстанції відповідних доказів на підтвердження заявленого він не долучив.

Апеляційним судом, відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК відповідачу було розяснено його обовязок надати докази на підтвердження своїх заперечень і наслідки невчинення таких процесуальних дій. Проте будь-яких інших доказів відповідачем не надано.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідач є інвалідом ІІ групи, перебуває у скрутному матеріальному становищі, тому суд правильно зменшив розмір пені до 2621,66грн.

Колегія суддів вважає такий розмір обґрунтованим і справедливим.

Проте суд першої інстанції, навівши відповідні мотиви у судовому рішенні та вказавши, що пеня підлягає зменшенню до 2621,66грн., у резолютивній частині зазначив, що пеня підлягає стягненню у розмірі 32621,66грн.

Апеляційний суд виправляє цю помилку.

Крім того, суд безпідставно стягнув із відповідача судовий збір, оскільки він є інвалідом ІІ групи.

Тому судове рішення в частині стягнення судового збору підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,309,314,316,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 03 листопада 2015 року в частині стягнення із ОСОБА_2 судового збору скасувати, в частині стягнення з ОСОБА_2 пені змінити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» 2621,66грн. пені. В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: