Справа № 635/8086/14-ц
Провадження № 8/635/14/2016
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Полєхіна А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Письменної В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила переглянути у звязку з нововиявленими обставинами та скасувати рішення, ухвалене 10 грудня 2014 року Харківським районним судом Харківської області по справі № 635/8086/14-ц за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Готель Чічіков» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування заяви заявник зазначила, що в рішенні суду по вищезазначеній справі судом не встановлено вину відповідача у неотриманні позивачем остаточного розрахунку при звільненні, крім того, судом зазначено, що відповідачем здійсненні всі необхідні дії, щодо дотримання вимог статей 47, 116 КЗпП України, але звільнений працівник не отримав остаточного розрахунку у день звільнення з незалежних від відповідача причин.

Після постановлення вищезазначеного рішення та набрання ним чинності ОСОБА_1 стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути їй відомі під час розгляду даної справи.

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходилась справа №635/8090/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Чічіков Готель-Сервіс» про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, під час розгляду якої було піднято питання про спосіб виплати заробітної плати на підприємстві і надано запит до АТ «Укрексімбанк» з проханням надати документи, які є доказами отримання заробітної плати від ТОВ «Чічіков Готель-Сервіс» на картковий рахунок, відкритий в АТ «Укрексімбанк» на її імя.

ОСОБА_1 посилається на те, що в період з 15 травня 2013 року по 14 квітня 2014 року вона працювала менеджером з персоналу ТОВ «Чічіков Готель-Сервіс» на постійному місці роботи та менеджером з персоналу ПрАТ «Готель Чічіков» на 0,25 ставки. Заробітна плата від ТОВ «Чічіков Готель-Сервіс» та ПрАТ «Готель Чічіков» зараховувалась на її картковий рахунок № в АТ «Укрексімбанк». Оскільки, ні керівництво ПрАТ «Готель Чічіков», ні співробітники АТ «Укрексімбанк» не повідомили її про закриття або блокування її рахунку, вона не могла знати про дату та підстави внесення її платіжної картки до стоп-списку та про наявність чи відсутність у керівництва ПрАТ «Готель Чічіков» можливості перерахувати на належні їй при звільненні кошти на її картковий рахунок у день звільнення. Навіть після запиту Харківського районного суду Харківської області співробітники АТ «Укрексімбанк» не надали жодних документів. Заявнику довелося звертатися до Національного Банку України, до Голови Національної поліції та до Генеральної прокуратури зі скаргами на дії співробітників АТ «Укрексімбанк» для отримання зазначених документів. 25 липня 2016 року вона отримала від ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» довідку про зарахування заробітної плати від підприємства ПрАТ «Готель Чічіков» на її картковий рахунок № за весь період дії рахунку з 22 травня 2013 року по 25 квітня 2014 року та копію листа ПрАТ «Готель Чічіков» №43/1 від 18 квітня 2014 року до філії Укрексімбанку в м. Харкові із повідомленням про звільнення ОСОБА_1 з посади. Відповідач мав змогу перерахувати належні їй при звільненні кошти на картковий рахунок, але з незрозумілих причин замість цього вирішив депонувати їх раніше, ніж звернувся до банку із листом з повідомленням про її звільнення.

На час ухвалення 10 грудня 2014 року Харківським районним судом Харківської області рішення про те, що відповідачем були здійсненні всі необхідні дії щодо дотримання вимог статей 47, 116 КЗпП України суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки вона не знала та не могла знати про неї, та, відповідно не могла надати суду дані про неї. Про існування зазначеної обставини їй стало відомо після ухвалення судового рішення.

ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити.

В судовому засіданні представник ПрАТ «Готель Чічіков» - ОСОБА_2 проти задоволення заяви заперечувала, з наступних підстав.

Згідно наказу №18-К від 15 травня 2013 року на підставі заяви ОСОБА_1 її було прийнято на посаду менеджера по персоналу в ПрАТ «Чічіков Готель» на постійне місце роботи з посадовим окладом 2930,00 грн., з наказом вона була ознайомлена під підпис. Згідно наказу №42-К від 31 березня 2014 року за заявою ОСОБА_1 їй встановлено неповний робочий день з 01 квітня 2014 року з оплатою пропорційно відпрацьованого часу.

Наказом №42-К від 14 квітня 2014 року на підставі особистої заяви ОСОБА_1 14 квітня 2014 року звільнено з посади за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Трудову книжку ОСОБА_1 отримала 15 квітня 2014 року. Остаточний розрахунок проведено з нею 24 червня 2014 року.

У день звільнення ОСОБА_1, ПАТ «Чічіков Готель» здійснило повне нарахування заробітної плати та проведення обовязкових податкових платежів.

14 квітня 2014 року ОСОБА_1 залишила приміщення готелю в середині робочого дня, тобто до виплати нарахованих їй сум при звільненні, про виплату яких вона явно була усвідомлена відповідно до своїх посадових обовязків менеджера з персоналу.

При таких обставинах, ПАТ «Чічіков Готель» було зроблено депонування грошових коштів ОСОБА_1

При цьому ПАТ «Чічіков Готель» на адресу ОСОБА_1 направлено листи від 17 квітня 2014 року та від 29 травня 2014 року з проханням зявитися ОСОБА_1 до бухгалтерії для отримання належних їй коштів.

ПАТ «Чічіков Готель» були здійснені всі необхідні дії щодо дотримання вимог статей 47, 116 КЗпП України, але звільнений працівник не отримав остаточного розрахунку у день звільнення з незалежних від відповідача причин.

ОСОБА_1 як в день звільнення, так і наступний день відмовилася від отримання остаточного розрахунку.

14 квітня 2014 року ОСОБА_1 була присутня на роботі та відповідно повинна була отримати розрахунок при звільненні згідно ст. 116 КЗпП України.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами слід відмовити, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Готель Чічіков» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовлено /а.с. 61-63/.

На даний час спірне рішення суду від 10 грудня 2014 року набрало законної сили.

Як вбачається зі змісту ухвали Апеляційного суду Харківської області від 23 лютого 2015 року апеляційну скаргу на рішення Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2014 року ОСОБА_1 не подавала /а.с. 72/.

За змістом ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

В статті 361 ЦПК України встановлений вичерпний перелік підстав для перегляду за нововиявленими обставинами рішення суду яким закінчено розгляд справи, що набрало законної сили. Такими підставами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необгрунтованого рішення; 2-1) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину. Внаслідок якого було ухвалено незаконне або необгрунтоване рішення; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення, що підлягає перегляду; 4) встановлена Констутиційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Відповідно до розяснень, які містяться в пунктах 3-7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді рішень у звязку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вказані в заяві обставини у відповідності до вимог ст. 361 ЦПК України не можуть бути визнані нововиявленими обставинами, так як були відомі заявнику на час ухвалення рішення суду, оскільки з матеріалів справи вбачається, що судом досліджувалися листи на імя ОСОБА_1 відповідно до змісту яких президент ОСОБА_3 зазначає, що її гроші були депонувани /а.с. 29, 30, 31, 32/. Тому посилання ОСОБА_1 на те, що їй не було відомо про те, що відповідач вирішив депонувати належні їй при звільненні кошти, не можуть бути визнані судом нововиявленими.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що заява про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 361 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: А.Ю. Полєхін