Справа № 524/4012/16-ц
Провадження №2/524/1620/16
23.08.2016 року м.Кременчук
Автозаводський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого судді Андрієць Д.Д.
за участю секретаря Бєлєнького О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Концерну «Техвоєнсервіс» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні,-
ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області з позовом до Концерну «Техвоєнсервіс» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. Посилаючись на те, що остаточний розрахунок при звільненні за рішенням суду відповідач провів 20.04.2016 року, просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.07.2015 року по день фактичного розрахунку.
В судове засіданні позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю прибуття представника відповідача в судове засідання через скрутне матеріальне становище відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що повідомлені суду причини неявки представника відповідача на думку суду не є поважними, а також з урахуванням того, що у відповідача було достатньо часу для викладення своєї позиції в письмовому вигляді, суд приходить до висновку про необхідність заочного розгляду справи.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.
У період з 06.08.2014 року по 07.04.2015 року ОСОБА_1 працював на посаді начальника пожежно-сторожевої охорони у філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод», що підтверджується копією трудової книжки позивача серії АЕ №610935(а.с.5).
Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 20.07.2015 року у справі №524/3405/15-ц позов ОСОБА_1 до Концерну «Техвоєнсервіс» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за затримку виплати задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 7579,87 грн. заробітної плати та 6491,03 грн. компенсації за затримку виплат.

Згідно копії роздруківки від 19.05.2016 року про стан рахунку позивача, виплата за вищевказаним рішенням суду відповідачем проведена 20.04.2016 року.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими.

Судом перевірено здійснений позивачем розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Проте з вказаним розрахунком суд погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100

З розрахунку позивача вбачається, що розраховуючи середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за основу була прийнята середньоденна заробітна плата у розмірі 71,33 грн., що є невірним з огляду на положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, оскільки вирахувана за період з жовтня 2014р. по березень 2015р..

Відповідно доч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, згідно рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 20.07.2015 року у справі №524/3405/15-ц середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.04.2015р.по 20.07.2015р включно становив 6491,03 грн.

Вказане рішення набрало законної сили 01.09.2015р.

Період затримки розрахунку становив 92 календарні дні. А тому середньоденна заробітна плата позивача складає 70,55 грн.(6491,03 грн./92 дня).

Враховуючи також, що у вказаному рішенні суду при обрахунку періоду затримки розрахунку було включено 20.07.2015р, то посилання позивача на те, що період затримки розрахунку становить 275 днів також є невірним.

Таким чином, суд частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 та стягує з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.07.2015р. по 20.04.2016р. у розмірі 19330,70 грн.(70,55 грн. х 274 дня).

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн..

Керуючись ст.ст. 14, 57-59, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст.116, 117 КЗпП України,суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Концерну «Техвоєнсервіс» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Концерну «Техвоєнсервіс» (ідентифікаційний код юридичної особи 33689867) на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 19330,70 грн..

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Концерну «Техвоєнсервіс» (ідентифікаційний код юридичної особи 33689867) на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн..

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд міста Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.Д.Андрієць