Справа № 2-545/11
Провадження № 2-зз/477/2/16
У Х В А Л А

12 травня 2016 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

при секретарі судового засідання Бітюковій С.В.,

за участю:

позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1,

її представника ОСОБА_2І,

відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_3,

державного виконавця (не зявився),

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області заяву ОСОБА_3 про скасування забезпечення позову у виді арешту на земельну ділянку в цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа садівничо-виноградарське товариство Інгул, про визнання факту проживання однією сімєю та визнання за нею права користування частиною земельної ділянки та частиною садівничого будинку в садівничо-виноградарському товаристві Інгул Жовтневого району Миколаївської області, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виселення із садівничого будинку,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про необхідність скасування забезпечення позову у виді арешту на відчудження земельної ділянки в садівничо-виноградарському товаристві Інгул (далі СВТ Інгул), яке було накладено під час розгляду зазначеної справи ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 6 квітня 2011 року.

Вказувала, що розгляд справи завершено і рішення набрало законної сили, тому підстав для арешту немає.

В судовому засіданні вона свою заяву підтримала та просила задовольнити.

ОСОБА_1 та її представник заперечували проти задоволення заяви вказуючи, що спори з приводу зазначеної земельної ділянки продовжуються і в проваджені Жовтневого районного суду Миколаївської області знаходяться інші цивільні справи за позовом ОСОБА_1 щодо ділянки та садівничого будинку, розташованого на ній, а також передбачається подання ще додаткових позовів з приводу незаконної приватизації земельної ділянки та оформлення права власності на будинок, тому арешт повинен зберігатися, так як подальші позитивні судові рішення на користь ОСОБА_1, в чому вони впевнені, утруднять їх виконання, оскільки ділянку та будинок ОСОБА_3 може відчужити іншим особам.

Інші учасники розгляду а також державний виконавець до судового засідання не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду, перевіривши матеріали справи в частині, що стосуються поданої заяви прийшов до наступного висновку.

Відповідно до положень статей 151-152 ЦПК України під час розгляду справи суд може забезпечити позов, в тому числі шляхом накладення арешту на майно, якщо це утруднить чи зробить неможливим виконання майбутнього рішення суду.

В квітні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районом суду Миколаївської області і з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту її спільного проживання однією сім'єю з громадянином ОСОБА_4 в період з 1987 року по час його смерті 1 лютого 2009 року, а також про про визнання за нею право користування 1/2 частиною земельної ділянки та 1/2 частиною садівничого будинку, розташованого по вул. Виноградній 9 в СВТ Інгул Жовтневого району Миколаївської області.

5 квітня 2011 року ОСОБА_1 подала до суду клопотання про накладення арешту на зазначену ділянку та на садівничий будинок, розташований на ній, вказавши, що вона мала попередні номери 23, 24, 17.

Ухвалою суду від 6 квітня 2011 року її клопотання було задоволено частково і на зазначену ділянку в СВТ Інгул, яка належить ОСОБА_3, накладено арешт.

Під час розгляду справи відповідачка ОСОБА_3 подала суду зустрічну позовну заяву, яка ухвалою Жовтневого районного суду від 31 травня 2011 року була об'єднана в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1

Відповідно до зустрічних вимог вона просила витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 та передати їй вказану земельну ділянку в СВТ Інгул, а також виселити ОСОБА_1 з ділянки та побудованого на ній садівничого будинку.

Рішенням Жовтневого районного суду в даній справі від 3 вересня 2012 року зустрічний позов ОСОБА_3 був задоволений і зобовязано виселити ОСОБА_1 із садівничого будинку, розташованого на зазначеній земельній ділянці в СВТ Інгул. В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Також, ухвалою суду від 3 вересня 2012 року провадження в справі за вимогами зустрічного позову ОСОБА_3 про витребування земельної ділянки та виселення з неї - закрито.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2012 року рішення суду першої інстанції було залишено в силі, а апеляційна скарга ОСОБА_1П, - відхилена.

В подальшому, ОСОБА_1 неодноразово зверталася до суду із заявами про перегляд рішення за різними, на її думку, нововиявленими обставинами, але у задоволені всіх її заяв було відмовлено.

Тобто рішення суду від 3 вересня 2012 року набрало законної сили.

Відповідно до письмової інформації державного виконавця рішення суду в частині виселення ОСОБА_1 із садівничого будинку вже виконано, але проводяться деякі завершальні виконавчі дії, в тому числі питання щодо передачі її майна, яке було описано при виселенні і до цього часу знаходиться в садівничому будинку.

Відповідно до частин 3 та 5 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Також, згідно з ч. 6 цієї ж статті якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» - забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. А в разі відмови в задоволенні позову їх необхідність втрачається.

Таким чином заява ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.

Посилання ОСОБА_1 та її представника про необхідність збереження арешту земельної ділянки в зв'язку з розглядом інших цивільних справ щодо неї, суд не приймає, оскільки цивільно-процесуальний закон не передбачає застосування та збереження забезпечення позову в одній справі для виконання можливого позитивного рішення в іншій цивільній/адміністративній справі.

Якщо нею подано інший позов, що стосується цієї ж земельної ділянки чи садівничого будинку, розташованого на ній, то вона не обмежена в правах на забезпечення цього іншого позову, але в рамках справи, в якій цей позов розглядається.

Також, суд зазначає, що ухвалою суду від 27 травня 2014 року за заявою державного виконавця було роз'яснення рішення суду від 3 вересня 2012 року в частині з якої ділянки необхідно виселити ОСОБА_1, оскільки номер ділянки неодноразово змінювався, а в теперішній час в СТВ Інгул існує дві ділянки з № 9 по вул. Виноградній.

Судом було роз'яснено, що ОСОБА_1 підлягає виселенню із садівничого будинку, розташованого на земельній ділянці (кадастровий номер :18:000:0222), площею 0,04 га, яка належить ОСОБА_3 згідно з Державним актом серії ЯГ № 618519 від 18 березня 2008 року в садівничо-виноградарському товаристві Інгул на території Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, яка мала попередній № 17, записаний в цьому Державному акті, а вданий час має адресу розташування в цьому товаристві вул. Виноградна № 9, та межує по сусідству із земельними ділянками: вул. Виноградна 7 належить ОСОБА_5, вул. Виноградна 11 належить ОСОБА_6, та вул. Садова 3 належить ОСОБА_7

Тому посилання ОСОБА_1 на те, що її виселяють із садівничого будинку, розташованого на земельній ділянці, яка не належить ОСОБА_3 не заслуговують на увагу і суперечать раніше встановленим обставинам.

Також судом не розглядаються їх інші посилання щодо незаконності набуття ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку та на садівничий будинок, розташований на ній, оскільки вони не є предметом розгляду поданої ОСОБА_8 заяви про скасування заходів забезпечення позову, а також і справи, яка вже розглянута.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 154, 209, 210 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати забезпечення позову яке було накладено під час розгляду цієї справи ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 6 квітня 2011 року, у виді арешту на відчудження земельної ділянки (кадастровий номер :18:000:0222), площею 0,04 га, яка належить ОСОБА_3 згідно з Державним актом серії ЯГ № 618519 від 18 березня 2008 року в садівничо-виноградарському товаристві Інгул на території Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, яка мала попередній № 17, записаний в цьому Державному акті, а вданий час має адресу розташування в цьому товаристві вул. Виноградна № 9, та межує по сусідству із земельними ділянками: вул. Виноградна 7 належить ОСОБА_5, вул. Виноградна 11 належить ОСОБА_6, та вул. Садова 3 належить ОСОБА_7

Копію ухвали направити до компетентних органів для виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області на протязі пяти днів з дня проголошення.

Суддя Р.В. Козаченко