Справа № 588/792/16-ц
№ провадження 2/588/408/16
03.11.2016 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань Горлянд С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Тростянецька міська рада Сумської області про визначення частки у спільній власності та про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,
Позивач 01.07.2016 року звернулася до суду з указаним позовом, в якому зазначила, що з 22.02.1989 по 24.08.2003 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За час перебування у шлюбі позивачем була приватизована квартира по АДРЕСА_1 . Відповідно до виданого 11.02.1997 року свідоцтва про право власності на житло, зазначено що квартира належить на праві приватної спільної власності позивачу та ОСОБА_3 без зазначення часток кожного. Відповідач, до розірвання шлюбу з позивачем, 15.08.2003 року виїхав до Російської Федерації. Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 15.08.2003 року відповідача було визнано таким, що втратив право на користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1 . Після того як ОСОБА_3 залишив квартиру, він жодного разу у місто Тростянець не приїздив, спільним нерухомим майном не цікавився, не утримував. Місце проживання відповідача позивачу не відоме. 16 травня 2006 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_4 , який з 2008 року зареєстрований у спірній квартирі. Позивач зазначила, що добросовісно, відкрито, безперервно з вересня 2002 року, тобто більше 10 років користується квартирою АДРЕСА_2 , несе всі витрати пов`язані з її утриманням (оплачує комунальні платежі, здійснює капітальний та поточний ремонт). За власні кошти позивач забезпечила розроблення та упровадження у квартирі індивідуального опалення. Посилаючись на указані обставини та те, що частки сторін у спільній власності на квартиру є рівними, позивач, остаточно уточнивши позовні вимоги, просить суд: визначити розмір ідеальних часток співвласників квартири АДРЕСА_2 , яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , по ? частині за кожним співвласником; визнати за позивачем право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2 за набувальною давністю, право власності на яку належало ОСОБА_3 .
Позивач та її представник ОСОБА_6 уточнені позовні вимоги підтримали повністю та просили задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 3 2002 року не проживає у квартирі, більше 10 років не цікавиться належним йому нерухомим майном, у 2003 році в судовому порядку його було знято з реєстрації у спірній квартирі. Місцезнаходження відповідача невідоме, проте рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 15.08.2003 року, яким відповідача визнано таким, що втратив право користування квартирою установлено, що ОСОБА_3 був знятий з обліку у військоматі і що він проживає у місті Москва. Позивач більше 10 років безперервно відкрито проживає у квартирі, займає всю її площу.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений належним чином про час і місце проведення судових засідань. Відповідно до частини 9 статті 74 ЦПК відповідача було викликано до суду шляхом публікації оголошення в газеті «Урядовий кур`єр» від 18 жовтня 2016 року № 194 (а.с. 53,54). Від відповідача не надійшло заперечень проти позову та заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, ураховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Тростянецької міської ради Сумської області у судове засідання не з`явився, третьою особою до суду подано заяву про розгляд справи без участі її представника, міська рада проти задоволення позовних вимог не заперечила (а.с.30).
Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з таких мотивів.
Судом установлено, що сторони з 25.02.1989 року по 24.09.2003 року перебували у шлюбі (а.с.9). До реєстрації 15.05.2006 року шлюбу з ОСОБА_7 позивач мала прізвище « ОСОБА_8 », після реєстрації шлюбу змінила прізвище « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 » (а.с.10).
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11.02.1997 року, виданого органом приватизації виконавчого комітету Тростянецької міської ради народних депутатів двокімнатна квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 40,3 кв.м. належить позивачу ОСОБА_10 та ОСОБА_3 . При цьому у свідоцтві не визначено частки, які належать кожному співвласнику. Право власності сторін на указану квартиру 11.02.1997 року було зареєстровано Охтирським міжрайонним бюро технічної інвентаризації, реєстровий номер № 45-1376 (а.с. 8).
Згідно із статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у редакції на час набуття сторонами у власність спірної квартири) передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).
Відповідно до статті 112 ЦК УРСР, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).
Ураховуючи, що органом приватизації у свідоцтвівід 11.02.1997 року про право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 не визначено частки, які належать співвласникам, та ураховуючи, що відповідно до статті 22 КпШС майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, суд дійшов висновку, що указана квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Таким чином, виходячи із засад рівності часток у спільній сумісній власності вимога позивача про визначення розміру ідеальних часток у спільній сумісній власності на спірну квартиру по ? у кожного співвласника є обгрнутованою та підлягає задоволенню.
Вирішуючи вимогу позивача про визнання за нею права власності на належну іншому співвласнику ? частину квартири АДРЕСА_2 за набувальною давністю, суд виходить з таких мотивів.
Відповідно до частин 1, 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Виходячи зі змісту статті 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи та які повинен довести позивач є: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння).
Крім того, при вирішенні питання, чи відповідає порядок володіння спірним майном визначенню набувальна давність, слід враховувати, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.
Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 15.08.2003 року, яке набрало законної сили, установлено, що відповідач з 2002 року не проживає у спірній квартирі по АДРЕСА_1 , а проживає у АДРЕСА_4 (а.с.11).

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_11 суду показала, що є подругою позивача та знала її колишнього чоловіка ОСОБА_3 сторони за час шлюбу проживали у місті Тростянці у квартирі по АДРЕСА_5 , яку отримала мати позивача, проте позивач та її чоловік приватизували цю квартиру у 90ті роки. З 2002 року ОСОБА_3 виїхав з квартири і свідок його з того часу ніколи не бачила, він виїхав з Тростянця. ОСОБА_5 після розлучення продовжила проживати у квартирі, в якій проживає і на цей час з новим чоловіком. Свідок повідомила, що позивач займає всю площу двокімнатної квартири, всі кімнати, самостійно робила ремонт квартири, утримує її.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_12 суду показала, що з 1995 року знає позивача, оскільки разом працювали у відділенні Ощадбанку, знала її колишнього чоловіка ОСОБА_3 , товаришувала з ними. Свідок вказала, що близько 15 років не проживає відповідач у Тростянці у квартирі по АДРЕСА_5 . Натомість ОСОБА_5 проживає у вказаній двокімнатній квартирі по цей час з іншим чоловіком, займає всі кімнати у квартирі, сама робить ремонти, утримує квартиру.

Відповідно до записів будинкової книги прописки громадян у квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_3 у 2003 році знятий з реєстрації, натомість з позивач зареєстрована з 21.12.1988 року і по цей час в указаній квартирі (а.с.15,16). Відповідно до довідки КП «Тростянецьке ЖЕУ» заборгованість за квартирну плату по квартирі АДРЕСА_2 відсутня (а.с.17).

Ураховуючи викладене як підставу для застосування набувальної давності у цій справі суд визнає такі обставини: спірна квартира є нерухомим майном і належить до законних об`єктів володіння, позивач відкрито, безперервно та добросовісно володіє чужою для неї часткою у спірній квартирі, належною іншому співвласнику, у момент заволодіння цієї часткою у квартирі після розірвання у 2003 року шлюбу з відповідачем у неї був відсутній титул (підстава) для виникнення права власності, указана частка у квартирі мала статус для позивача чужого нерухомого майна, власник якого фактично відмовився від неї, ураховуючи його дії із залишенням квартири разом із всіма власними речами та відсутність відомостей про його місце знаходження протягом понад 10 років.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності за набувальною давністю на ? частину квартири АДРЕСА_2 .

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з вимог частини 1 88 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З огляду на те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. (а.с.2) та витрати на публікацію оголошення у пресі про виклик відповідача в сумі 420 грн. 00 коп. (50,51).

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 88, 209, 214-215, 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визначити розмір ідеальних часток співвласників квартири АДРЕСА_2 , яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , по 1/2 частині за кожним співвласником.

Визнати за ОСОБА_15 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 за набувальною давністю, право власності на яку належало ОСОБА_14 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір в сумі 551 (п`ятсот п`ятдесят однієї) грн. 20 коп. та 420 (чотириста) грн. 00 коп. витрат на публікацію у пресі оголошення про виклик відповідача.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.В.Щербаченко