Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - державний нотаріус Тячівської районної державної адміністрації Черевко ЛідіяВіталіївна, про визнання недійсним договору дарування недобудованого будинку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати недійсним договір дарування недобудованого будинку АДРЕСА_1, укладений 22 травня 2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, посвідчений державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори Черевко Л.В. та зареєстрований у реєстрі за № 1-1981.

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 26 серпня 1997 року по 16 січня 2015 року. Під час перебування у шлюбі 22 травня 2003 року між ним та ОСОБА_8 були досягнуті домовленості по купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1 з рівнем готовності 13% та земельної ділянки площею 0,10 га, розташованої в урочищі «Ракош» у м. Тячів на території Тячівської міської ради. Зазначені домовленості були оформлені у вигляді договорів дарування між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 матір'ю ОСОБА_5, хоча насправді вчинилися договори купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку та земельної ділянки між ОСОБА_8 та ним, і за купівлю вказаного майна ним були сплачені ОСОБА_8 грошові кошти. Після придбання даного житлового будинку, будівництвом такого займався тільки він.

Будучи удаваною власницею зазначеного будинку, 22 травня 2008 року ОСОБА_6 подарувала зазначений будинок своїй дочці, ОСОБА_5 без його згоди та відома.

Вважає, що придбання незакінченого будівництвом житлового будинку відбулось під час перебування у шлюбі з ним, шляхом укладення з ОСОБА_8 договору купівлі-продажу, а також, право власності на недобудований житловий будинок АДРЕСА_1 було набуто ОСОБА_6 неправомірно на підставі удаваного правочину, а тому, неправомірним є і набуття права власності на цей же будинок, і відповідачкою ОСОБА_5 у порядку дарування, так-як право власності ОСОБА_5 є похідним від права на незакінчений будівництвом житловий будинок ОСОБА_6, що свідчить про недійсність такого правочину.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 січня 2016 року, позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсним договір дарування недобудованого житлового будинку з рівнем готовності 75%, який було укладено 22 травня 2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, посвідчений державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори Черевко Л.В. та зареєстрований у реєстрі за № 1-1981.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 11 квітня 2016 року рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 26 серпня 1997 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_5. укладено шлюб, який рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 січня 2015 року розірвано.

Відповідно до рішення виконкому Тячівської міськради від 30 квітня 2003 року за № 120, було вирішено надати дозвіл ОСОБА_8 на укладення договору дарування незакінченого будівництвом житлового будинку з рівнем готовності 13% по АДРЕСА_1, саме з ОСОБА_6

Згідно договорів дарування від 22 травня 2003 року ОСОБА_8 подарував, а ОСОБА_6 прийняла в дар незакінчений будівництвом житловий будинок з рівнем готовності 13% по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану в урочищі «Ракош» у м. Тячів на території Тячівської міської ради.

Відповідно до договору дарування від 22 травня 2008 року ОСОБА_6 подарувала, а ОСОБА_5 прийняла в дар незакінчений будівництвом житловий будинок з рівнем готовності 75% по АДРЕСА_1, що розташований на земельній ділянці площею 600 кв. м.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_4 не є стороною укладеного спірного договору дарування від 22 травня 2008 року та не довів, що цим договором порушуються його майнові права або інтереси, які підлягали б захисту. Також суд дійшов правильного висновку про те, що позивач не довів, що договір дарування від 22 травня 2003 року укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, був вчинений з метою приховання іншого правочину.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування ухваленого апеляційним судом рішення, тому касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко Г.І. Мостова