Справа № 489/1678/15-ц
Номер провадження 2/489/35/16
РІШЕННЯ

Іменем України

28 січня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач 1), ОСОБА_3 (далі-відповідач 2), ОСОБА_4 (далі-відповідач 3), ОСОБА_5 (далі-відповідач 4) про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив

В березні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після смерті його бабусі відкрилась спадщина за заповітом, спадкоємцями якої стали її діти. Згодом один із спадкоємців, який є батьком позивача теж помер. Після його смерті відрилась спадщина. На момент смерті з ним проживав позивач та його брат, який теж помер. При зверненні до нотаріальної контори, позивач отримав відмову, оскільки не можливо встановити частки кожного спадкоємця. За таких обставин просить суд визнати за ним право власності на 13/30 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових споруд у порядку спадкування після смерті ОСОБА_6.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач 1 в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Відповідач 2 в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти задоволення позову.

Відповідач 3 в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Відповідач 4 подала суду заяву, в якій позовні вимоги визнає та просить позов задовольнити.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Згідно з свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_6.

Після її смерті заведена Спадкова справа №536/90.

Спадкодавицею ОСОБА_7 за життя складено заповіт від 19.06.1987, за яким вона заповіла належний їй будинок за адресою: АДРЕСА_1 в м. Миколаєві таким чином: 1/2 частку сину ОСОБА_8, а останню 1/2 частку - в рівних частинах кожному: синові ОСОБА_9, доньці ОСОБА_10 та доньці ОСОБА_11.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 звернулися до нотаріальної контори із завами про прийняття спадщини. Проте ні один з зазначених спадкоємців не отримував свідоцтва про право на спадщину.

З заявою про прийняття спадщини звернувся і ОСОБА_12, який є непрацездатним сином спадкодавиці та має право на обов'язкову частку у спадщині.

Відповідно до свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті була заведена спадкова справа №548/1999.

Відповідно до свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Після його смерті заведена спадкова справа №617/2005.

Відповідно до свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_4 ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Згідно з довідкою від 27.11.2015 спадкова справа після її смерті не заводилась.

Як встановлено в судовому засіданні після померлої ОСОБА_7 має місце спадкування за заповітом та за законом. Тобто, незважаючи на наявність заповіту, складеного спадкодавицею ОСОБА_7 на випадок своєї смерті, обов'язкову частку у майні має її непрацездатний син ОСОБА_12

Належне спадкодавиці спадкове майно складається з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в м. Миколаєві.

За умовами п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки спірні правовідносини виникли до 1 січня 2004 року, враховуючи вищевикладене, для їх врегулювання застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Системний аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 535 ЦК УРСР від 18.07.1963 (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Статтею 548 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно із нормами ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Виходячи зі змісту наведеної норми закону прийняття спадщини може підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк із дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном.

Таким чином, за ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном.

Окрім того, Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14 червня 1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути, зокрема довідка житлово-експлуатаційної організації.

Позивач просить визнати право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 на 13/30 часток будинку за адресою: АДРЕСА_1 в м. Миколаєві. Позивач виходить з того, що свідоцтво про право на спадщину за обов'язковою часткою ОСОБА_12 не видано, однак він може реалізувати це право вчинивши передбачені законом дії. Інша частка є безспірною успадкована за заповітом і 1/2 від цієї складає 13/30, яку і успадкував його батько ОСОБА_8. Відтак, враховуючи волю спадкодавиці, виражену в заповіті іншим спадкоємцям належатимуть наступні частки у праві на спадкове майно: ОСОБА_8 (13/30*1/2=13/30); ОСОБА_9 (13/30/1/3=13/90); ОСОБА_10 (13/30/1/3=13/90); ОСОБА_11 (13/30/1/3=13/90).

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, позивач є сином померлого ОСОБА_8 та рідним братом ОСОБА_13 (згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6).

Відповідно до довідки від 12.01.2016 №50/01-16 спадкова справа після смерті ОСОБА_8 Другою миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області не заводилась.

Постановою від 05.02.2014 позивачу відмовлено від вчинення нотаріально дії у зв'язку неможливістю підтвердити факт родинних відносин кожного спадкоємця із спадкодавицею ОСОБА_7

Як слідує з Постанови про відмову від вчинення нотаріальної дії від 05.02.2014 нотаріусом в ході дослідження та вивчення документів встановлено, що після смерті ОСОБА_8 спадщину прийняли його сини: ОСОБА_13 та ОСОБА_13, що підтверджується довідкою ЖЕК №19 про останнє місце реєстрації спадкодавця ОСОБА_8

Як вбачається з матеріалів справи, такими, що фактично прийняли спадщину після померлого ОСОБА_8 є його сини ОСОБА_1 та ОСОБА_13.

Згідно з свідоцтвом про смерть ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_8). Після його смерті заведена спадкова справа №568/2011.

З заявою про прийняття спадщини після померлого брата звернувся позивач у встановлений законом строк.

Як вбачається з спадкової справи відомості про інших спадкоємців відсутні.

Отже, суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 після смерті матері успадкував за заповітом, але не оформив 13/30 частки житлового будинку, які після його смерті успадкували за законом в рівних частинах його сини ОСОБА_1 та ОСОБА_13. Оскільки ОСОБА_13 помер, позивач прийняв спадщину після померлого брата, шляхом подачі заяви, тобто у ОСОБА_1 успадкував 13/30 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в м. Миколаєві після ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року, ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року та ОСОБА_13, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 57, 158, 169, 213-215 ЦПК, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 13/30 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових споруд, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в м. Миколаєві у порядку спадкування після ОСОБА_6, померлої НОМЕР_9 року, ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року та ОСОБА_13, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв