Cправа № 127/9954/16-ц
Провадження № 2/127/3842/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 листопада 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді: Гриневича В.С.,

при секретарі: Малику О.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1, його представника: ОСОБА_2

представника відповідача: Коваленка В.В.

розглянувши в судовому засіданні справу №127/9954/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідно до розпорядження від 11.05.2012 року №1 він був прийнятий на посаду спеціаліста з організаційно-розпорядчих питань Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування. 28.08.2012 року відповідно до розпорядження №8 його було переведено на посаду головного спеціаліста Виконавчої дирекції. 12.04.2016 року згідно наказу №5 керівника Секретаріату Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування позивач був звільнений з посади в зв'язку із зміною в організації виробництва і праці на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. На думку позивача його звільнення є незаконним, так як воно було проведено із порушенням чинного законодавства, а саме, при звільненні йому не було запропоновано іншу роботу та не було враховано переважне право для залишення його на роботі.

Враховуючи наведене позивач просив (з урахування позовної заяви від 24.05.2016 року та заяви про уточнення позовних вимог від 02.11.2016 року (а.с. 15-17, 175) скасувати наказ керівника Секретаріату Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування від 12.04.2016 року №5 про звільнення його з посади як незаконний, поновити його на посаді головного спеціаліста Центру промоцій та зовнішніх зв'язків Секретаріату Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування, стягнути з Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу станом на час ухвалення судового рішення в розмірі 20 600 грн., допустити негайне виконання судового рішення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали з наведених у ньому підстав, просили його задовольнити та додатково суду пояснили, що 12.04.2016 року згідно наказу №5 керівника Секретаріату Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування позивач був звільнений з посади головного спеціаліста в зв'язку із зміною в організації виробництва і праці на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. На час звільнення позивача у відповідача були вакантні посади, однак дані посади йому не пропонувалися, подати резюме для розгляду питання про призначення на посаду в Секретаріаті позивачу не пропонували. Позивач та його представник вважають, що звільнення було незаконним, оскільки у відповідача фактично не відбулося скорочення чисельності працівників, після звільнення позивача на роботу було прийнято нових працівників. На аналогічну посаду головного спеціаліста Центру промоцій та зовнішніх зв'язків Секретаріату було прийнято працівника з посадовими обов'язками, які були покладені на позивача до звільнення. Звільнення позивача вважають незаконним та безпідставним, оскільки покладені на нього обов'язки позивач виконував сумлінно, працював в Асоціації тривалий час, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, мав подяку за багаторічну сумлінну працю та високий професіоналізм. Крім того, позивач має вищу освіту та відповідний стаж, а тому твердження представника відповідача про те, що позивач не відповідає кваліфікаційним вимогам не відповідають дійсності. При звільненні не було враховано переважне право позивача для залишення його на роботі, зокрема освіту, кваліфікацію, стаж, а також те, що в нього на утриманні двоє неповнолітніх дітей. Позивач не був членом профспілкової організації. Заробітну плату на день звільнення позивач отримав, трудову книжку йому видали.

Відповідач з запереченнях на позовну заяву (а.с. 28) та представник відповідача Коваленко В.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили в задоволенні позову відмовити. При цьому, представник відповідача пояснив, що позивача було звільнено з роботи у зв'язку з ліквідацією Виконавчої дирекції, при винесені наказу про звільнення та внесені запису про звільнення в трудову книжку позивача була допущена помилка та внесено запис, що позивача було звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, в зв'язку із зміною в організації виробництва і праці, тоді як фактично мало місце ліквідація структурного підрозділу відповідача. На даний час зміни в наказ про звільнення позивача та в його трудову книжку не вносилися, оскільки для цього позивачу необхідно з'явитися в Асоціацію. Згідно рішення правління Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування від 12.02.2016 р. позивача було попереджено про його вивільнення за два місяці до дати звільнення. Позивач був належним чином повідомлений про майбутнє звільнення в строк, передбачений законом, про що свідчить його підпис у відповідному списку. Позивачу було запропоновано подати резюме для розгляду питання про його можливе призначення на посаду в Секретаріаті, однак резюме позивач не подав, а тому посади йому не пропонувалися. На думку представника відповідача, відповідач був позбавлений можливості запропонувати позивачу посаду в Секретаріаті, оскільки позивач не надав резюме з якого можна було б встановити кваліфікаційний рівень позивача. Крім того, представник відповідача пояснив, що позивач не був членом профспілки, оскільки профспілкової організації в Асоціації створено не було, а тому згода профспілкової організації на його звільнення не потрібна. Заробітну плату по день звільнення позивач отримав, трудову книжку йому видали. Звіт про вивільнення працівників до державної служби зайнятості не подавався, оскільки це не передбачено діючим законодавством. В той же час, представник відповідача пояснив, що посадову інструкцію позивача за час його роботи на посаді головного спеціаліста надати не може, оскільки така посадова інструкція у відповідача відсутня. Після звільнення позивача, на вакантні посади в секретаріаті призначалися працівники. На даний час в Секретаріаті Асоціації вакантних місць немає. Звільнення позивача вважає законним.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1, відповідно до розпорядження від 11.05.2012 року №1 позивач був прийнятий на посаду спеціаліста з організаційно-розпорядчих питань Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування.

28.08.2012 року відповідно до розпорядження від 28.08.2012 року №8 позивача було переведено на посаду головного спеціаліста Виконавчої дирекції Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування.

12.04.2016 р. позивача було звільнено з посади головного спеціаліста у зв'язку із реорганізацією Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування, п. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу від 12.04.2016 р. №5. (а.с. 6, 176-177).

Як вбачається з наказу від 12.04.2016 р. №5 "Про звільнення ОСОБА_1." позивача було звільнено з посади головного спеціаліста Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування у зв'язку із зміною в організації виробництва і праці з 12.04.2016 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Головного бухгалтера зобов'язано забезпечити виплату компенсації за невикористану відпустку та виплатити вихідну допомогу в розмірі середньомісячної заробітної плати. (а.с. 5).

В день звільнення позивачеві було видано трудову книжку і проведено розрахунок, що сторонами не заперечується.

За змістом статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1, частини 2 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно зі статтею 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Положеннями частини 1 статті 43-1 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадку, зокрема звільнення з підприємства, установи, організації, де немає первинної профспілкової організації.

Як встановлено в судовому засіданні та сторонами не заперечується, позивач не був членом профспілкової організації та у відповідача не було створено первинної профспілкової організації.

Отже, враховуючи дані обставини, суд приходить до висновку, що відповідачем при звільненні позивача не було порушено вимог частини 1 статті 43 КЗпП України, оскільки наявні підстави, передбачені частиною 1 статті 43-1 КЗпП України для розірвання трудового договору без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Вирішуючи даний спір суд виходить з того, що звільнення за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП провадиться з наданням гарантій, пільг і компенсацій, передбачених главою III-А КЗпП України.

Відповідно до частин 1-3 статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власника або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

З роз'яснень викладених у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" слідує, що:

- розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення;

- При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи;

- При ліквідації підприємства (установи, організації) правила п. 1 ст. 40 КЗпП можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві;

- В усіх випадках звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП провадиться з наданням гарантій, пільг і компенсацій, передбачених главою III-А КЗпП. Отже, при звільненні за п. 1 ст. 40 КЗпП роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії, які може виконувати працівник, і не лише за місцем його роботи в певному структурному підрозділі, а всі вакансії, які є в юридичної особи.

Як вбачається з протоколу засідання правління від 12.02.2016 року, рішення правління Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування від 12.02.2016 р. "Про ліквідацію виконавчої дирекції Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування та припинення повноважень виконавчого директора", рішення правління Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування від 12.02.2016 р. "Про призначення керівника Секретаріату Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування", керуючись Законом України «Про асоціації органів місцевого самоврядування», пунктом 6.3.7., пунктом 6.6.3. Статуту Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування, правління Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування вирішило ліквідувати виконавчу дирекцію Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування, припинити повноваження виконавчого директора та призначити керівником секретаріату Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування ОСОБА_5 (а.с. 79-81).

З рішення правління Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування від 12.02.2016 р. "Про попередження працівників виконавчої дирекції Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування про наступне їх вивільнення у зв'язку із ліквідацією виконавчої дирекції Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування", вбачається, що керуючись Законом України «Про асоціації органів місцевого самоврядування», пунктом 6.3.7. Статуту Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування, ст. 49-2 КЗпП України, правління Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування вирішило попередити працівників виконавчої дирекції про наступне їх вивільнення у зв'язку із ліквідацією. (а.с. 75).

Із списку працівників Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування, які попереджаються про вивільнення із займаної посади у зв'язку з ліквідацією виконавчої дирекції Асоціації вбачається, що позивач був попереджений про звільнення 12.02.2016 року під підпис. (а.с. 76). Сторонами дана обставина не заперечується.

В судовому засіданні також встановлено, що на оперативній нараді Секретаріату Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування від 12.02.2016 р. розглядалося питання про надання резюме працівниками Виконавчої дирекції на розгляд керівника Секретаріату Асоціації у зв'язку із ліквідацією Виконавчої дирекції. За наслідками розгляду даного питання було прийнято рішення довести під підпис кожному працівнику Виконавчої дирекції Асоціації про необхідність подання резюме керівнику Секретаріату (протокол №1.1 оперативної наради від 12.02.2016 р.). (а.с. 104).

Як пояснив позивач в судовому засіданні, він не був присутній на вищезгаданій нараді та про необхідність надання резюме його не повідомляли.

В той же час, із списку працівників Виконавчої дирекції Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування, яким було запропоновано подати резюме, вбачається, що в даному списку містяться прізвища 10 осіб, в тому числі і прізвище позивача, однак підпису позивача в даному списку немає, що свідчить про те, що позивачу не пропонувалося подати резюме. (а.с. 105).

Як вбачається із списку працівників Виконавчої дирекції Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування, яким було запропоновано посади у Секретаріаті Асоціації на основі поданих ними резюме, в даному списку зазначено прізвище позивача, однак в графі запропонована посада зазначено, що в термін до 12.04.2016 року резюме не подано, в графах «підпис» та «дата», підпису позивача та дати не міститься. (а.с. 95).

Крім того, суд зазначає, що подання резюме не передбачено нормами чинного законодавства, а тому пропозиція подати резюме не є пропозицією працівникові іншої роботи на тому ж підприємстві, в установі, організації в розумінні статті 49-2 КЗпП України.

З пояснень позивача в судовому засіданні вбачається, що на час його звільнення у відповідача були вакантні посади, однак дані посади йому не пропонувалися, подати резюме для розгляду питання про призначення на посаду в Секретаріаті позивачу також не пропонували.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що позивачу було запропоновано подати резюме для розгляду питання про його можливе призначення на посаду в Секретаріаті, однак резюме позивач не подав, тому посади йому не пропонувалися.

Зі змісту листа від 28.03.2016 року №22 за підписом виконавчого директора Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування адресованого голові Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування ОСОБА_6 адресованого голові Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування ОСОБА_7 вбачається, що в процесі реорганізації виконавчого органу Асоціації станом на 28.03.2016 року працівникам виконавчої дирекції, в тому числі і позивачу, не було запропоновано жодної посади в Секретаріаті, також в листі висловлено прохання забезпечити рівнозначними посадами працівників виконавчої дирекції, в тому числі позивача ОСОБА_1, на утриманні якого знаходяться двоє неповнолітніх дітей. (а.с. 8).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач мав можливість запропонувати позивачу іншу роботу, однак таку роботу запропоновано не було, натомість на посади головних спеціалістів після звільнення позивача було призначено інших осіб.

Відповідачем не було надано до суду доказів того, що позивачу належним чином, як це передбачено ст. 49-2 КЗпП України, одночасно з попередженням про звільнення було запропоновано іншу роботу, а тому на підставі викладеного суд приходить до висновку, що звільнення позивача проведено з порушенням вимог статті 49-2 КЗпП України.

Як вбачається з довідки від 19.10.2016 року №190 за підписом керівника Секретаріату Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування, яка була надана в судове засідання представником відповідача, в довідці зазначено, що в наказі та у трудовій книжці позивача було помилково вказано причину звільнення - як звільнення у зв'язку зі зміною в організації виробництва і праці на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, оскільки відповідно до п. 1 протоколу засідання Правління Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування від 12.02.2016 року відбулася ліквідація виконавчої дирекції. Цією ж довідкою висловлено прохання до позивача ОСОБА_1 звернутися до Асоціації для виправлення помилки, а саме «звільнений у зв'язку із ліквідацією виконавчої дирекції на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України». (а.с. 103).

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що позивача було звільнено у зв'язку з ліквідацією Виконавчої дирекції, але при внесені запису про звільнення в трудову книжку було допущено помилку та помилково внесено запис про те, що позивача звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, в зв'язку із зміною в організації виробництва і праці.

Суд критично оцінює такі пояснення представника відповідача з наступних підстав.

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААВ №100689 від 11.05.2012 року, Вінницька обласна Асоціація органів місцевого самоврядування є юридичною особою, дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - 11.05.2012 року. (а.с. 9).

Як вбачається зі Статуту Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування (нова редакція), затвердженого рішенням загальних зборів членів Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування від 29.01.2016 року, Вінницька обласна Асоціація органів місцевого самоврядування набуває статусу юридичної особи з моменту її державної реєстрації у порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців, має власну печатку, бланк, банківські рахунки. (п. п. 1.7., 1.8.).(а.с. 32-42).

Органами управління та структури Асоціації є: загальні збори уповноважених представників органів місцевого самоврядування - членів Асоціації; Правління Асоціації; постійно діючим виконавчим органом є Секретаріат Асоціації; контрольним органом є Ревізійна комісія Асоціації. (п. 5.1.). (а.с. 36).

Відповідно до протоколу засідання правління від 12.02.2016 року, рішення правління Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування від 12.02.2016 р. "Про ліквідацію виконавчої дирекції Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування та припинення повноважень виконавчого директора", рішення правління Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування від 12.02.2016 р. "Про призначення керівника Секретаріату Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування", рішення правління Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування від 12.02.2016 р. "Про попередження працівників виконавчої дирекції Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування про наступне їх вивільнення у зв'язку із ліквідацією виконавчої дирекції Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування", керуючись Законом України «Про асоціації органів місцевого самоврядування», пунктом 6.3.7., пунктом 6.6.3. Статуту Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування, правління Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування вирішило ліквідувати виконавчу дирекцію Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування, припинити повноваження виконавчого директора, призначити керівником секретаріату Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування ОСОБА_5 та попередити працівників виконавчої дирекції про наступне їх вивільнення у зв'язку із ліквідацією (а.с. 75, 79-81).

Як вбачається із п. 6.3.7. Статуту Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування (нова редакція) до компетенції Правління належить, зокрема, створення та ліквідація секцій, спілок, центрів та інших органів Асоціації, затвердження Положення про них. (а.с. 37 на звороті).

Пунктом 6.6.1. Статуту Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування (нова редакція) передбачено, що Секретаріат є виконавчим органом Асоціації. Його структура, штатний розпис затверджуються Правлінням Асоціації. На працівників Секретаріату поширюються вимоги трудового законодавства. (п. 6.6.5.). (а.с. 39, 40 на звороті).

Із Статуту Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування, затвердженого установчими зборами від 23.04.2012 року (із змінами від 18.10.2012 р, та від 18.12.2014 р.) вбачається, що органами управління та структури Асоціації є: загальні збори уповноважених представників органів місцевого самоврядування - членів Асоціації; Правління Асоціації; постійно діючим виконавчим органом є Виконавча дирекція Асоціації; Контрольним органом є Ревізійна комісія Асоціації. (п. 5.1.). До компетенції Правління належить, зокрема, створення та ліквідація секцій, спілок та інших виконавчих структур Асоціації, затвердження Положення про них, призначення керівників.(п. 6.3.7.). Виконавча дирекція Асоціації є виконавчим органом, який створюється для організаційного, правового, інформаційного, фінансово-господарського та іншого забезпечення діяльності Асоціації, її органів управління, реалізації їх рішень, надання послуг органами місцевого самоврядування - членами Асоціації з питань, передбачених цим Статутом та чинним законодавством.(п. 6.6.1.).На працівників Виконавчої дирекції поширюються вимоги трудового законодавства. (п. 6.6.8.). (а.с. 46, 47 на звороті, 49, 50).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Статтею 80 Цивільного кодексу України встановлено, що юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до статей 89, 104 Цивільного кодексу України юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Тобто, ліквідація - це така форма припинення юридичної особи, при якій припиняються всі її права та обов'язки. У разі ліквідації вся чисельність працівників скорочується та весь штат працівників ліквідується. При реорганізації юридична особа також припиняється. Водночас, можливість для звільнення працівників у разі реорганізації підприємства, допускається тільки за умови скорочення штату або чисельності працівників. Право визначити чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому їм органу.

Скорочення чисельності або штату працівників може бути зумовлене, зокрема, вдосконаленням виробництва, суміщенням професій, зменшенням обсягу виробництва продукції, перепрофілюванням підприємства, установи, організації тощо.

Скорочення чисельності та скорочення штату - це різні поняття. Так, скорочення чисельності передбачає звільнення працівників, натомість скорочення штату - зменшення кількості або ліквідацію певних посад, спеціальностей, професій тощо. При цьому одночасно можуть вводитися інші посади, спеціальності, професії тощо, в результаті чого кількість працівників може і не зменшуватися, а в окремих випадках навіть збільшуватися.

Як встановлено в судовому засіданні, юридичною особою являється Вінницька обласна Асоціація органів місцевого самоврядування, ні Виконавча дирекція, ні Секретаріат Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування не були та не є юридичними особами, а є виконавчим органом Асоціації.

Юридична особа - Вінницька обласна Асоціація органів місцевого самоврядування в розумінні статті 104 Цивільного кодексу України не припинена.

В судовому засіданні також встановлено, що зміни в наказ про звільнення позивача в частині підстав звільнення не вносилися.

З огляду на фактичні обставини справи та надані сторонами докази, доводи представника відповідача про те, що позивача було звільнено у зв'язку з ліквідацією Виконавчої дирекції, є безпідставними та не відповідають положенням пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України та статті 104 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, а не ліквідація в розумінні статті 104 Цивільного кодексу України.

При цьому, зміни в організації виробництва і праці відповідача не потягли за собою скороченням чисельності або штату працівників, оскільки ліквідуючи виконавчу дирекцію обласної Асоціації органів місцевого самоврядування відповідачем фактично відразу створено Секретаріат Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування, який за кількістю штатних одиниць не відрізнявся з кількістю штатних одиниць Виконавчої дирекції (12 штатних одиниць у виконавчій дирекції та 12 штатних одиниць у секретаріаті).

В судовому засіданні позивач просив скасувати наказ керівника Секретаріату Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування від 12.04.2016 року №5 про звільнення його з посади як незаконний та поновити його на посаді головного спеціаліста Центру промоцій та зовнішніх зв'язків Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням правління Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування від 11.05.2012 р. "Про штатний розпис Виконавчої дирекції Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування та обов'язки працівників Виконавчої дирекції", було затверджено штатний розпис, посадові оклади та обов'язки працівників Виконавчої дирекції. (а.с. 91).

Відповідно до протоколу №4 засідання правління та з рішення правління Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування від 28.08.2012 р. "Про внесення змін до штатного розпису Виконавчої дирекції Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування", було затверджено штатний розпис Виконавчої дирекції зі змінами згідно з рішенням Правління від 11.05.2012 року, протокол №2. (а.с. 106-108).

Рішенням правління від 28.12.2015 р. (протокол №6) було затверджено штатний розпис виконавчої дирекції Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування на 2016 рік, з якого вбачається, що загальна кількість штатних одиниць - 12, наявні чотири посади головного спеціаліста Регіонального ресурсно-інформаційного Центру розвитку громади «Громади Вінниччини». (а.с. 94).

Як встановлено в судовому засіданні, одну з даних посад займав позивач.

Відповідно до протоколу №1 засідання правління та рішення правління Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування від 29.01.2016 р. "Про затвердження структури і штатного розпису секретаріату Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування", керуючись ст. 15 Закону України «Про асоціації органів місцевого самоврядування», ст. 6.3. Статуту Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування, правління Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування вирішило затвердити структуру і штатний розпис секретаріату Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування. (а.с. 82-83).

Із структури і штатного розпису секретаріату Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування, затвердженого рішенням правління Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування від 29.01.2016 р., вбачається, що загальна кількість штатних одиниць - 12, наявні 4 посади головного спеціаліста, а саме, головний спеціаліст Центру організаційно-правового забезпечення розвитку та реформування органів місцевого самоврядування, головний спеціаліст Центру промоцій та зовнішніх зв'язків та 2 посади головного спеціаліста Центру розвитку інвестиційної спроможності та залучення ресурсів. (а.с. 84).

З довідки від 19.10.2016 року №190 за підписом керівника Секретаріату Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування вбачається, що станом на 19.10.2016 року вакантних посад у Секретаріаті Асоціації немає. (а.с. 103).

Із Кваліфікаційних вимог до працівників Секретаріату Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування, затверджених керівником секретаріату ОСОБА_5 (без зазначення дати), вбачається, що вимоги до кандидата на посаду головного спеціаліста всіх підрозділів Секретаріату є в основному аналогічними, зокрема це громадянство України, вища освіта відповідного професійного спрямування за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістра або спеціаліста, стаж роботи на аналогічних посадах не менше 1 року або стаж роботи за фахом на посадах в інших сферах управління не менше 2 років, знання чинного законодавства України з питань місцевого самоврядування та інших нормативно-правових актів, що стосуються діяльності Асоціації, володіння основами права, володіння комп'ютером, навички ділового спілкування. (а.с. 30-31).

Із посадових інструкцій головного спеціаліста Центру організаційно-правового забезпечення розвитку та реформування органів місцевого самоврядування ОСОБА_9 (затвердженої 20.09.2016 року), головного спеціаліста Центру промоцій та зовнішніх зв'язків ОСОБА_10 (затвердженої 27.09.2016 року), головного спеціаліста Центру розвитку інвестиційної спроможності та залучення ресурсів ОСОБА_11 (затвердженої 18.10.2016 року), головного спеціаліста Центру розвитку інвестиційної спроможності та залучення ресурсів ОСОБА_12 (затвердженої 18.10.2016 року), головного спеціаліста Центру розвитку інвестиційної спроможності та залучення ресурсів ОСОБА_13 (затвердженої 19.09.2016 року) слідує, що головні спеціалісти призначаються на посаду відповідно кваліфікаційним вимогам до працівників Секретаріату Асоціації та звільняються з неї за наказом керівника Секретаріату Асоціації, відповідно до умов контракту та трудового законодавства.

Як вбачається з розділу 2 даних інструкцій, а також із Положення про Центр промоцій та зовнішніх зв'язків (затверджене 20.07.2016 р.), завдання та обов'язки головних спеціалістів є в основному аналогічними та відрізняються між собою в залежності від мети та завдань Центру. (а.с. 148-150, 155-157, 161-164, 165-168, 169-172).

У запереченнях на позовну заяву представником відповідача зазначено, що позивача не було призначено на аналогічну посаду в Секретаріаті, оскільки він не має відповідної освіти та потрібного досліду роботи до жодної з посад. (а.с. 28)

Суд не приймає до уваги дані твердження представника відповідача з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач є громадянином України, має вищу освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста, йому присвоєно кваліфікацію «спеціаліст з обліку і аудиту» (диплом про перепідготовку ДСК №124397 виданий 05.06.2007 р.), крім того позивачу присвоєно кваліфікацію «інженера електронної техніки» (диплом з відзнакою НВ №780794 виданий 21.06.1988 р.), з трудової книжки вбачається, що позивач має необхідний стаж роботи, оскільки лише в Вінницькій обласній Асоціації органів місцевого самоврядування, на аналогічних посадах, позивач працював з травня 2012 року, тобто майже чотири роки. (а.с. 176-177, 181, 182).

Що стосується кваліфікаційних вимог щодо знання чинного законодавства України з питань місцевого самоврядування та інших нормативно-правових актів, що стосуються діяльності Асоціації, суд зазначає, що позивач працював в Асоціації тривалий час, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, мав подяку за багаторічну сумлінну працю та високий професіоналізм, що свідчить про належне виконання позивачем посадових обов'язків.

Крім того, представником відповідача не було надано в судове засідання доказів того, що при звільненні відповідачем було проведено порівняльну характеристику працівників і що при цьому до уваги бралися рівень кваліфікації та продуктивності праці, зокрема рівень освіти, присвоєний кваліфікаційний рівень, навчання на курсах підвищення кваліфікації, навчання без відриву від виробництва, тимчасове виконання обов'язків інших працівників, досвід роботи, виконання посадових обов'язків, трудова дисципліна, наявність дисциплінарних стягнень, наявність на утриманні неповнолітніх дітей тощо.

Також представником відповідача не було надано в судове засідання доказів того, що в результаті порівняльної характеристики рівня кваліфікації та рівня продуктивності праці було встановлено, що позивач має найнижчий рівень кваліфікації та продуктивності праці.

Враховуючи дані обставини, суд приходить до висновку, що при звільненні позивача відповідачем взагалі не розглядалося питання щодо того, чи має позивач переважне право на залишення на роботі відповідно до положень статті 42 КЗпП України.

Також не було враховано те, що позивач має на утриманні двох неповнолітніх дітей, що підтверджується свідоцтвами про народження І-АМ №077399 та І-АМ №232361 (а.с. 7).

Позивач в судовому засіданні мотивує свої позовні вимоги в частині поновлення його на посаді головного спеціаліста Центру промоцій та зовнішніх зв'язків Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування тим, що на його думку посадові обов'язки, які він виконував на посаді головного спеціаліста, найбільш схожі з посадовими обов'язками головного спеціаліста Центру промоцій та зовнішніх зв'язків.

Натомість, представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що посадову інструкцію позивача за час його роботи на посаді головного спеціаліста надати не може, оскільки вона відсутня у відповідача.

Отже, суд не мав можливості дослідити в судовому засіданні посадову інструкцію позивача за час його роботи на посаді головного спеціаліста, оскільки, не зважаючи на неодноразові протокольні ухвали суду про витребування доказів, представником відповідача вона надана не була.

Враховуючи викладене, суд не мав можливості встановити чи дійсно посадові обов'язки, які позивач виконував на посаді головного спеціаліста аналогічні посадовим обов'язкам головного спеціаліста Центру промоцій та зовнішніх зв'язків.

Як вбачається з наказу від 12.04.2016 р. №5 "Про звільнення ОСОБА_1." та із трудової книжки позивача серії НОМЕР_1, 12.04.2016 р. позивача було звільнено саме з посади головного спеціаліста Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування. (а.с. 5, 6, 176-177).

Зі Структури та штатного розпису Секретаріату, затвердженого 20.07.2016 року, який вводиться в дію з 15.07.2016 року, слідує, що на даний час у відповідача наявні 5 посад головних спеціалістів. (а.с. 126).

При цьому, суд звертає увагу, що в порівнянні зі штатним розписом діючим на момент звільнення позивача з роботи, кількість штатних одиниць у відповідача збільшилась з 12 одиниць до 14 одиниць. (а.с. 94, 126)

Згідно із положеннями частини 1 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині слід задовольнити частково, а саме визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення позивача та поновити позивача на посаді головного спеціаліста Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування.

Що стосується позовної вимоги в частині стягнення з Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу станом на час ухвалення судового рішення в розмірі 20 600 грн. суд зазначає наступне.

За правилами передбаченими частиною 2 статті 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" від 08 лютого 1995 року № 100, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Як вбачається з довідки про доходи від 17.06.2016 року №68 та довідки про середню заробітну плату (дохід) від 30.09.2016 року №148, виданих Вінницькою обласною Асоціацією органів місцевого самоврядування заробітна плата, що враховується для розрахунку середньої заробітної плати за період з жовтня 2015 року по березень 2016 року становить 22 320 грн. 00 коп. (а.с. 55, 90).

Оскільки звільнення позивача відбулося 12 квітня 2016 року, то середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися виходячи з виплат, отриманих ним за попередні два місяці роботи, а саме за лютий 2016 року та березень 2016 року, що згідно довідки від 17.06.2016 року №68 та довідки про середню заробітну плату (дохід) від 30.09.2016 року №148 становить: (3 100, 00 грн. + 3 100, 00 грн.) : 2 = 3 100,00 грн.

Відповідно до пункту 5 Порядку основою для обчислення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку).

Кількість робочих днів за останні два календарні місяці роботи позивача становить: лютий 2016 року - 21 робочий день та березень 2016 року - 22 робочих дні.

Згідно з графіком роботи відповідача середньомісячне число робочих днів дорівнює (лютий 21 роб. день + березень 22 роб. дні) : 2 = 21, 5.

Отже, середньоденна заробітна плата становить 3 100,00 грн. : 21, 5 днів = 144,18 грн.

Кількість робочих днів вимушеного прогулу з 13 квітня 2016 року по день винесення рішення у справі - 03 листопада 2016 року складає 140 робочих днів. Нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді та становить 144,18 грн. х 140 робочих днів = 20185 грн. 18 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Саме про таке застосування положень частини другої статті 235 КЗпП України, статті 27 Закону України «Про оплату праці» та Порядку зазначено у постановах Верховного Суду України від 23 січня 2011 року (справа № 6-87цс11) та 16 грудня 2015 року (справа № 6-648цс15).

Слід зазначити, що позивач та його представник жодних розрахунків на підтвердження заявленої в позові суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 20 600 грн. в судове засідання не надали. Представник відповідача також не надав жодних доказів на спростування позовних вимог в цій частині.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню частково в розмірі 20185 грн. 18 коп.

Як вбачається з роз'яснень, які містяться в пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" справляння і сплата податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника.

Суд зазначає, що сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 20185 грн. 18 коп. визначена судом без утримання прибуткового податку й інших обов'язкових платежів.

Отже, під час судового розгляду справи на підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд дійшов висновку, що в результаті незаконного звільнення позивача мало місце порушення його права на працю, яке гарантоване статтею 43 Конституції України, позивач без законних підстав був позбавлений можливості отримувати належну винагороду за працю, у наслідок чого був поставлений у скрутне матеріальне становище.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо та в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідачем допущено порушення норм чинного трудового законодавства при звільненні позивача, а тому права позивача на працю підлягають судовому захисту шляхом часткового задоволення його позовних вимог.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини 1 статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць та поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Згідно з частиною 3 статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд бере до уваги положення частини 3 статті 88 ЦПК України, а також те, що позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", враховує, що позов задоволено частково, та приходить до висновку, що в даному випадку, незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, з відповідача слід стягнути судовий збір в доход держави в розмірі 1653,60 грн. (по 551,20 грн. з кожної з позовних вимог)

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 367 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування №5 від 12 квітня 2016 року про звільнення ОСОБА_1.

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування Стягнути з Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування (м. Вінниця, вул. Соборна, 72) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 20185,18 грн. (двадцять тисяч сто вісімдесят п'ять грн. вісімнадцять коп.) з утриманням з цієї суми податків і інших обов'язкових платежів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Вінницької обласної Асоціації органів місцевого самоврядування судовий збір на користь держави в розмірі 1653,60 грн. (одна тисяча шістсот п'ятдесят три грн. шістдесят коп.)

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: