АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 525/1004/14-ц Номер провадження 22-ц/786/2688/16Головуючий у 1-й інстанції Хоролець В. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Корнієнка В.І.,

Суддів: Карпушина Г.Л, ОСОБА_2,

При секретарі: Рибак О.О., Коротун І.В.

За участю: позивача ОСОБА_3, представників позивача ОСОБА_4, ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6, представників відповідача ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_6 та Матяшівської сільської ради на рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 17 червня 2016 року і апеляційними скаргами ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на додаткове рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 18 серпня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 та Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, з участю третьої особи - приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу ОСОБА_9, про визнання заповіту ОСОБА_10 від 10 березня 2006 року недійсним та визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 17 червня 2016 року уточнені (збільшені) позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_6 та Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу ОСОБА_9 про визнання заповіту ОСОБА_10 від 10 березня 2006 року недійсним та визнання заповіту ОСОБА_10 від 10 березня 2006 року недійсним та визнання права власності в порядку спадкування задоволено.

Визнано заповіт, складений 10 березня 2006 року ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 на імя ОСОБА_6 та посвідчений секретарем Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області ОСОБА_11, зареєстрований в реєстрі за №28 недійсним.

В порядку спадкування за законом, визнано за ОСОБА_3, як за спадкоємицею за законом відповідно до ст. 1266 ЦК України, після померлого 16 січня 2014 року ОСОБА_10 на долю батька ОСОБА_12 (сина ОСОБА_10С.), який помер 08 травня 2003 року, право власності на земельну ділянку площею 3,58 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, кадастровий номер :00:002:0194, що належала ОСОБА_10 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 15 лютого 2006 року Великобагачанською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрів державних актів на право власності на землю за № 34.

В порядку спадкування за законом визнано за ОСОБА_3, як за спадкоємицею за законом відповідно до ст. 1266 ЦК України, після померлого 16 січня 2014 року ОСОБА_10 на долю батька ОСОБА_12 (сина ОСОБА_10С.), який помер 08 травня 2003 року, право власності на земельну ділянку площею 3,58 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, кадастровий номер :00:001:0186, що належала ОСОБА_10 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 15 лютого 2006 року Великобагачанською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрів державних актів на право власності на землю за № 35.

Додатковим рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 18 серпня 2016 року стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_6 та Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області на користь ОСОБА_3 судові витрати у справі в розмірі 1607 гривень 20 копійок, по 803 гривні 60 копійок з кожного.

В іншій частині заяви ОСОБА_3 від 06 липня 2016 року про постановлення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі відмовлено.

З рішенням суду та додатковим рішенням не погодився відповідач ОСОБА_6 та подав на них апеляційні скарги, у яких просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Скаржник вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, та таким, що ухвалено внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, із порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Вмотивовуючи доводи апеляційної скарги вказував на те, що суд необґрунтовано відмовив у призначенні судової експертизи давності документа, який би надав можливість спростувати висновки акту судово-психіатричного експерта № 663 від 29 грудня 2015 року, стверджуючи при цьому, що записи в медичній документації ОСОБА_10, на які посилалися експерти, є недостовірними.

З підстав відсутності для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 вважає і відсутніми підстави для стягнення з нього судових витрат на користь позивача.

Також з рішенням суду не погодилася Матяшівська сільська рада. Подала на нього апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі.

Рішення суду вважає необґрунтованим, вказуючи на невідповідність висновків суду з підстав висновків експертизи, якою встановлено належність підпису у заповіті саме заповідачу.

Окрім цього, з додатковим рішенням суду не погодилася ОСОБА_3 та подала на нього апеляційну скаргу, у якій просить йог скасувати та ухвалити нове, яким стягнути на її користь з відповідачів судові витрати, які складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи, а саме: проведення судової експертизи в розмірі 6188 гривень.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, приходить до висновку, що скарги ОСОБА_13 та Матяшівської сільської ради не підлягає до задоволення, а скарга ОСОБА_3- до задоволення частково, за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи судом вірно встановлено, що 16 січня 2014 року помер ОСОБА_10, який згідно довідки Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області № 66 від 04 березня 2014 року на день смерті був зареєстрований та проживав один у ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також встановлено, що батько позивача ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_10) Л.М. ОСОБА_12 помер 08 травня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану.

При цьому, у свідоцтві про народження ОСОБА_12 серії ЯХ № 489981, батька позивача, батьком записаний ОСОБА_10, внаслідок чого ОСОБА_3 є онукою померлого.

Далі встановлено, що згідно заповіту ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, належні йому земельні паї він повністю заповідав ОСОБА_6.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що дані про посвідчення вказаного заповіту ОСОБА_10 занесені до Журналу (книги) реєстрації нотаріальних дій по Матяшівській сільській раді Великобагачанського району Полтавської області за 2005-2006 роки за реєстровим № 28. Дані про реєстрацію заповіту ОСОБА_10 30 жовтня 2007 року внесені до електронної бази даних Спадкового реєстру за реєстровим № 43354661, що вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі реєстрації заповітів по Матяшівській сільській раді Великобагачанського району за 2006 рік.

Сторонами у справі не заперечується, що ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, на день смерті був зареєстрований один у ІНФОРМАЦІЯ_2. При цьому, певний період часу, орієнтовно 2003-2004 роки і до дня смерті, він фактично проживав в ІНФОРМАЦІЯ_3 в родині ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_4 з його матір?ю. Поряд з цим ОСОБА_10 також періодично приїздив в с. Матяшівка Великобагачанського району Полтавської області, де перебував за місцем своєї реєстрації, а потім знову повертався в с. Яреськи Шишацького району Полтавської області.

Встановлено, що пенсійна справа померлого ОСОБА_10 знаходилася в УПФУ Великобагачанського району Полтавської області.

Також, ОСОБА_10, зокрема у 2011, 2012, 2013 роках відвідував заходи, пов?язані зі святкуванням Дня Перемоги, що підтверджується показаннями сільського голови Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області ОСОБА_8 та фотокартками зі святкування.

Далі, з повідомлення Великобагачанської ЦРЛ № 1205 від 05 листопада 2014 року, встановлено, що ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5, на «Д» обліку у лікаря-окуліста не перебував. Останній раз звертався за медичною допомогою 20 червня 2006 року зі скаргами на зниження зору обох очей; діагноз початкова катаракта обох очей.

Згідно довідки МСЕК №0358912 від 04 травня 1998 року та повідомлення Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи від 04 листопада 2014 року з доданими до нього документами, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5, житель ІНФОРМАЦІЯ_6, визнаний інвалідом другої групи безтерміново.

З повіомлення головного лікаря КЗ «Великобагачанський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» №650 від 14 листопада 2014 року встановлено, що ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5, останній раз звертався за медичною допомогою 22 червня 2009 року з приводу гострої не госпітальної правобічної пневмонії; останній раз лікувався стаціонарно в Гоголівській дільничній лікарні з 21 листопада 2007 року по 03 грудня 2007 року з приводу правобічної нижньодольової пневмонії; на обліку у дільничній лікарні з приводу вад зору не перебував; з 2009 року профілактичні огляди в дільничній лікарні не проходив, так як проживав в ІНФОРМАЦІЯ_7. 16 січня 2014 року зафіксована смерть. Причина смерті старість. (т. 1 ст. 159).

З повідомлення Великобагачанської ЦРЛ №917 від 07 липня 2015 року встановлено, що ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебував, за медичною допомогою до даних лікарів не звертався. Також, ОСОБА_10 не звертався за медичною допомогою в Полтавський обласний психоневрологічний диспансер.

Згідно повідомлення Шишацької ЦРЛ № 821 від 27 серпня 2015 року встановлено, що ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5, з 2003 по 2008 роки звертався за медичною допомогою, діагноз судинна деменція з психотичним синдромом.

В ході огляду амбулаторної медичної картки на ім?я ОСОБА_10, що надійшла до суду з Шишацької ЦРЛ встановлено, що в період з 2003 по 2008 року лікарем-психіатром Шишацької ЦРЛ ОСОБА_15 ОСОБА_10 було встановлено діагноз: судинна деменція.

Згідно висновку посмертної судово-почеркознавчої експертизи №95 від 26 березня 2015 року, проведеної судовим експертом Полтавського відділення ХНДІСЕ ім. засл. Проф. ОСОБА_16 ОСОБА_17, підписи від імені ОСОБА_10 у заповіті від 10 березня 2006 року , реєстровий №28, що посвідчений Матяшівською сільською радою Великобагачанського району та у Журналі для реєстрації нотаріальних дій Матяшівської сільської ради за 2005-2006 роки виконані ОСОБА_10 При цьому в дослідницькій частині вказаного висновку експерта вказано, що наявність у підписах ознак порушення координації рухів, характер їх прояву та локалізація, щодо сповільнений темп виконання, може свідчити про вплив на виконавця в момент виконання підпису «збиваючих» факторів, не повязаних з навмисною зміною почерку.

Відповідно до акту посмертної судово-психіатричної експертизи № 663 від 29 грудня 2015 року, складеного комісією лікарів-психіатрів Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева, встановлено, що ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 10 березня 2006 року виявляв ознаки психічного розладу у вигляді судинної (атеросклеротичної) деменції (F 01.800 по МКХ-10); вказаний розлад позбавляв ОСОБА_10 здатності усвідомлювати значення своїх дій керувати ними при складанні заповіту 10 березня 2006 року. Даний акт експертизи був підписаний всіма експертами без будь-яких застережень.

Надаючи оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд першої інстанції вірно свої висновки на показах допитаного в судовому засіданні судового експерта голови АСПЕК Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева ОСОБА_18, який у повному обсязі підтвердив висновки, викладені у ОСОБА_17 посмертної судово-психіатричної експертизи № 663 від 29 грудня 2005 року. Так, ним у поясненнях суду вказано, що при проведенні даної експертизи експертами були вивчені та досліджені всі матеріали цивільної справи та звукозаписи судових засідань, де містилися пояснення сторін, їх представників та свідків, досліджувалася вся витребувана і надана на експертизу медична документація про стан здоров?я ОСОБА_10, внаслідок чого комісія експертів дійшла однозначного висновку про те, що станом на день укладення заповіту ОСОБА_10 виявляв ознаки психічного розладу у вигляді судинної (атеросклеротичної) деменції і у даний період не міг усвідомлювати значення свої дії та керувати ними при складенні оспорюваного заповіту. Також зазначав, що встановлений 10 березня 2006 року діагноз у ОСОБА_10 характеризується тим, що в результаті судинної деменції погіршується функція головного мозку і тенденція цього захворювання характеризується декількома етапами і має тенденцію лише до погіршення (тобто зворотної динаміки не існує); зазначив, що на побутовому рівні виконання особою з таким захворюванням повсякденних чи звичайних для себе щоденних дій не страждає і тому у оточуючих людей не виникає вражень про психічну неповноспроможність особи, однак коли мова йде про вчинення якихось угод, суттєво значущих чи юридичних дій, то при їх вчиненні, так як страждає мотивація дій (продуктивне мислення), особа може легко піддаватися впливу емоцій, втрачається здатність оцінити свої дії в комплексі, також особа не може оцінити альтернативи таких своїх дій. Окрім того, експерт зазначав про те, що виходячи з первинних записів у дослідженні медичної документації, потреби у визнанні ОСОБА_10 обмежено недієздатним чи недієздатним не було, оскільки не було відмічено тих грубих порушень побутової адекватності, які б викликали потребу в такому визнанні. Також вказав на те, що станом на 10 березня 2006 року при виявлених у ОСОБА_10 ознаках психічного розладу у вигляді судинної (атеросклеротичної) деменції, останній міг поставити всій підпис на документі.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, вчинений дієздатною фізичною особою, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи в разі, якщо судом буде встановлено, що в момент вчинення правочину вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. У контексті викладеного слід розуміти, що підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій ч. 1 ст. 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. ( правова позиція ВСУ у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-131цс14).

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням , що ґрунтується на всебічному, повному обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. При цьому суд також оцінює достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням норм ст.ст 202, 203, 215, 225, 1257 ЦК України, отриманих у справі доказів, а саме: висновку посмертної судово-психіатричної експертизи № 663 від 29 грудня 2015 року, яким встанволена абсолютна нездатність ОСОБА_10 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними саме при складенні оспорюваного заповіту 10 березня 2006 року, показів допитаних у судовому засіданні свідків: лікаря-психіатра Шишацької ЦРЛ ОСОБА_15, старшого судового експерта Полтавського відділення ХНДІСЕ ім. засл. Проф. ОСОБА_16 ОСОБА_17, судового експерта голови АСПЕК Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева ОСОБА_18, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 щодо визнання заповіту недійсним.

Далі встановлено, що за життя ОСОБА_10 згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, згідно довідки відділу ДЗА у Великобагачанському районі серія ПЛ №169552, виданого Великобагачанською райдержадміністрацією 15 лютого 2006 року, померлому належала на праві власності земельна ділянка площею 3,58 га, що розташована на території Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :00:002:0194.

Також, згідно Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку, згідно довідки відділу ДЗА у Великобагачанському районі серія ПЛ № 169551, виданого Великобагачанською райдержадміністрацією 15 лютого 2006 року, ОСОБА_10 належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 3,31 га, що розташована на території Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :00:001:0186.

З повідомлення приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу ОСОБА_9 № 1053/01.16 від 02 листопада 2014 року встановлено, що після померлого 16 січня 2014 року ОСОБА_10, останнім місцем проживання якого було с. Матяшівка Великобагачанського району Полтавської області надійшли заяви про прийняття спадщини на підставі заповіту, посвідченого Матяшівською сільською радою Великобагачанського району 10 березня 2006 року за реєстровим №28 від імені ОСОБА_6 та заява про прийняття спадщини від імені онуки померлого ОСОБА_3. Інших заяв про прийняття спадщини, відмову від прийняття спадщини не надходило та відсутні претензії кредиторів. Свідоцтва про право на спадщину спадкоємцю не надходило та відсутні претензії кредиторів. Свідоцтва про право на спадщину спадкоємцю не видавалися. У спадковій справі № 59-2014 відсутній заповіт (копія заповіту), посвідчений від імені спадкодавця. Даний заповіт знаходиться у спадкоємця ОСОБА_6

Окрім цього встановлено та не заперечується сторонами у справі, що у ОСОБА_3 відсутні Державні акти на право приватної власності на спірні земельні ділянки на імя ОСОБА_10.

З матеріалів справи встановлено, що батько позивача ОСОБА_3 та син спадкодавця ОСОБА_10 ОСОБА_12 помер 08 травня 2003 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

На підставі викладеного, встановивши, що померлий ОСОБА_12 був би спадкоємцем першої черги за законом в разі, коли б був живим на час відкриття спадщини, суд правомірно дійшов висновку, що ОСОБА_3 є єдиною спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_10, відповідно до ст. 1266 ЦК України, на долю батька (сина померлого), який помер 08 травня 2003 року, як така, що прийняла спадщину.

Внаслідок цього, керуючись нормами ст. 346 ЦК України, та взявши до уваги роз?яснення ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», суд вірно ухвалив рішення про визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

В свою чергу, доводи апеляційних скарг ОСОБА_19 та Матяшівської сільської ради не спростовують правомірності висновків суду та не підтверджують їх неправомірність належними доказами, виходячи з вищевикладених обставин.

При цьому, заслуговують на увагу доводи ОСОБА_3 у апеляційній скарзі на додаткове рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 18 серпня 2016 року в частині неправомірності відмови у задоволенні її вимог щодо відшкодування їй вартості проведення експертизи, оскільки вказують на передчасність такого рішення суду та ухвалення його внаслідок неповного з?ясування всіх обставин справи.

Так, з матеріалів справи встановлено, що у позивача мається оригінали квитанцій про оплату посмертної судово-психіатричної експертизи в сумі 1505 грн. 80 коп. ( а.с. - 39 Т-3) та судово-почеркознавчої експертизи в сумі 3075 гривень (а.с. - 40 Т-3).

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі вищевикладеного, на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню з ОСОБА_6 та Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області судові витрати за проведення експертиз в розмірі 4580 гривень 80 копійок, по 2290 гривні 40 копійок з кожного.

Внаслідок цього, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції зясовано всі обставини та надано їх належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 17 червня 2016 року не встановлено. Поряд з цим, додаткове рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 18 серпня 2016 року підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та Матяшівської сільської ради на рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 17 червня 2016 року та апеляційну скаргу ОСОБА_6 на додаткове рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 18 серпня 2016 року відхилити.

Рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 17 червня 2016 року - залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на додаткове рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 18 серпня 2016 року - задовольнити частково.

Додаткове рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 18 серпня 2016 року - скасувати в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_3.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_6 та Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області на користь ОСОБА_3 судові витрати за проведення експертизи в розмірі 4580 гривень 80 копійок, по 2290 гривні 40 копійок з кожного.

В іншій частині додаткове рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_20 /підпис/ ОСОБА_2

З оригіналом згідно: Суддя апеляційного суду

Полтавської області _______ ОСОБА_1