Справа № 2-1901/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року Овідіопольським районним судом Одеської області в складі:

головуючого судді Кириченко П.Л.,

при секретарі Осадченко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт. Овідіополь Одеської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Одеської обласного управляння (далі по тексту Банк) до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд, -

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2011 року представник позивача звернувся до суду з вищеназваною позовною заявою, в якій представник позивача вказав, що 25 січня 2007 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір за № 5850 відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 15 000 грн. та зобовязаний сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 22,0% річних, в забезпечення зобовязань між Банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки від 25.01.2007 р., між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки від 25.01.2007 р. Відповідачі своїх зобовязань перед банком не виконують, в звязку з чим Банк просить суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь Банку заборгованість за кредитним договором, яка складає 56 074.04 грн. та судовий збір у сумі 430,36 грн.

В судове засідання представник позивача не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що на позовній заяві наполягає та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, хоча була повідомлена повторно, належним чином, причини не явки суду не відомі.

Відповідачка ОСОБА_2 з позовом не погоджується, так як не підписувала договір поруки.

Відповідачка ОСОБА_3 з позовом не погоджується, так як не підписувала договір поруки.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Так судом встановлено, що 25 січня 2007 року між Банком (код 09328601) та відповідачем ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (код НОМЕР_1) був укладений кредитний договір за № 5850 відповідно до якого відповідач зобовязаний сплатити 15 000 грн. та проценти за користування кредитом в розмірі 22,0% річних.

Відповідач ОСОБА_1 своїх зобовязань перед банком не виконала.

Станом на 25 вересня 2012 року заборгованість ОСОБА_1 становить 56074,04 грн., яка складається з:

-прострочена заборгованість за кредитом 15 000 грн.;

-прострочена заборгованість за відсотками 15 839,86 грн.;

-прострочена комісійна винагорода за супроводження кредиту 750,00 грн.;

-пеня за прострочений основний борг по кредиту 7 458,48 грн.;

-пеня за прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту 339,46 грн.;

-сума інфляційних втрат за відсотками по кредиту 9 495,00 грн.

Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно.

На час судового розгляду відповідач ОСОБА_1 свої зобовязання по кредитному договору не виконувала, а тому суд вважає, що позов позивача є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Позивач посилаючись на ст. 554 ЦК України просить стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у солідарному порядку. В ході розгляду справи відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з позовом не погоджуються, посилаючись на те, що вони договори поруки не підписували та не укладали, дані пояснення та заперечення підтверджуються висновком судово-почеркознавчої експертизи № 3378/02 від 31.08.2015 року з якої видно, що в документах які були надані на дослідження підписи виконані не ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням її підпису (т. а.с 111-122). Виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з банком договори поруки не укладали, а тому підстав для стягнення заборгованості з відповідачів відсутні.

При поданні позову позивач сплатив судовий збір у сумі (310 грн. +120гр.) = 430,36 грн., а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачки ОСОБА_1 на користь банку в повному обсягу.

В ході розгляду справи відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сплатили витрати на проведення судової експертизи № 3378/02 від 31.08.2015 року в розмірі 3020 грн. ( т.2 а.с. 106), суд прийшов до висновку, що в частині позовних вимог щодо відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є необґрунтованими, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України з банка на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати за проведення судової експертизи в розмірі 1510 грн. (3020:2=1510 ) кожному.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212,214 ЦПК України, ст.1054 ч.1 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Одеської обласного управляння до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 56074,04 грн. та судовий збір в розмірі 430,36 грн., а всього грн. 56504,40 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (код 09328601) на користь ОСОБА_2 витрати за проведення судової експертизи в розмірі 1510 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (код 09328601) на користь ОСОБА_3 витрати з проведення судової експертизи в розмірі 1510 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги до Овідіопольського райсуду Одеської області протягом 10 днів з оголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_4