Справа № 358/1867/15-ц Головуючий у І інстанції Якутюк В. С.
Провадження № 22-ц/780/3759/16 Доповідач у 2 інстанції Воробйова Н. С.
Категорія 43 15.08.2016
УХВАЛА

Іменем України

15 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Іванової І.В., Таргоній Д.О.

при секретарі Бобку О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 12 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та третіх осіб ОСОБА_4, Богуславського районного сектора управління міграційної служби України в Київській області, Хохітвянської сільської ради Богуславського району Київської області про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом примусового виселення з житлового будинку без надання іншого жилого приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та третьої особи ОСОБА_4 про встановлення порядку користування житловим приміщенням,-

встановила :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до відповідача з позовом, в якому просила усунути їй, як власнику, перешкоди у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом виселення з нього ОСОБА_2 без надання іншого жилого приміщення та зняття його з реєстраційного обліку в даному будинку, вселити її в зазначений житловий будинок та стягнути з відповідача на її користь витрати за надання юридичної допомоги та судові витрати по справі.

Посилалася на те, що вона являється власником житловим будинком АДРЕСА_1, що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу житлового будинку від 24 грудня 2003 року. В цьому будинку на прохання дочки вона дозволила тимчасово проживати їй та відповідачу ОСОБА_2, який на той час був її зятем та проживав з донькою однією сім'ю.

В червні 2015року дочка із зятем розірвали шлюб, але відповідач залишився проживати в її будинку.

Вважає, що оскільки відповідач не являється співвласником житлового будинку, не являється членом сім'ї власника будинку, не укладав з нею , як власником, договору найму зазначеного житлового приміщення, а тому немає права користуватися її житловим будинком та проживати в ньому. На даний час вона має хворіє та має бажання переїхати до свого будинку в с. Івки, щоб дочці, яка проживає в м. Богуславі, було зручно здійснювати за нею сторонній догляд, але відповідач став заперечувати та не допускати її до проживання в цьому будинку, у зв'язку з чим вона звернулася з відповідним позовом до суду,

Відповідач ОСОБА_2 подав зустрічний позов, в якому просив встановити порядок користування житловим будинком АДРЕСА_1, виділивши йому в користування житлову кімнату площею 11, 80 кв.м, а позивачу ОСОБА_3 залишити дві кімнати площею 7, 90 кв.м та площею 16 кв.м, а інші приміщення та надвірні споруди залишити у спільному користуванні. Вказував на те, що зазначений будинок в с. Івки вони з ОСОБА_4 купили за власні спільні кошти, а сам договір оформили на позивача (його тещу), оскільки та той час він мав значну заборгованість по сплаті аліментів і тому не міг оформити купівлю будинку на себе. На даний час він є членом сім'ї власника та має право на користування житловим будинком. Він ніколи не чинив перешкод позивачу у вселенні до цього будинку, оскільки ОСОБА_3 взагалі в ньому не проживала, так як має власний будинок в с. Закутенці Богуславського району. На даний час він не досяг згоди з позивачем щодо порядку користування житловим будинком, а тому і змушений звернутися до суду з відповідним зустрічним позовом.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 12 травня 2016 року позов задоволено. Усунуто перешкоди власнику ОСОБА_3 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом виселення з нього ОСОБА_2без надання іншого жилого приміщення та зняття його з реєстраційного обліку в даному будинку. Вселено ОСОБА_3 в житловий будинок АДРЕСА_1.

Стягнуто з відповідача на користь позивачки 5115 грн.40 коп. витрат за надання юридичної допомоги та 487 грн.20 коп. витрат за сплату судового збору по справі, а всього 5602,60 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким відмовити позивачці у задоволенні її позову та задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

По справі встановлено, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 що підтверджується копією нотаріально посвідченого 24.12.2003 року договору купівлі-продажу жилого будинку та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №3303346 від 08.04.2004 року.

Із копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (ОСОБА_2) перебувають у шлюбі з 22 січня 2002 року.

Згідно заочного рішення Богуславського районного суду Київської області від 06 травня 2015 року шлюб між ОСОБА_4та ОСОБА_2 розірвано.

Із копії вироку Богуславського районного суду Київської області від 30 березня 2016 року вбачається, що ОСОБА_2 було засуджено за ч.1 ст.125 КК України до 680 грн. штрафу за умисне нанесення легких тілесних ушкоджень своїй бувшій дружині ОСОБА_4.

Вироком встановлено, що 30.11.2015 року близько 17 год.30 хв. ОСОБА_2 перебуваючи за місцем свого проживання АДРЕСА_1 на грунті постійних взаємних неприязне них відносин вчинив сварку з ОСОБА_4, у ході якої, діючи умисно, з метою заподіяння шкоди здоров»ю останній, утримуючи та здавлюючи її руки, повалив на ліжко і зовнішньою частиною передпліччя лівої руки натиснув на бічну поверхню шиї потерпілої, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді забою м»яких тканин на шиї,крововиливів на обох передпліччях (а.с.132-133).

З пояснень позивачки на ім»я суду вбачається, що у зв»язку з погіршенням стану здоров»я, вона потребувала стороннього догляду і її донька ОСОБА_4 постійно приїздила до неї в с.Закутенці та допомогала їй по господарству, купувала ліки, годувала їжу, прала речі, прибирала в будинку. У зв»язку з чим, між чоловіком доньки та донькою стали постійно виникати скандали та суперечки, він був проти допомоги та наголошував, що від тещі одні збитки. Він категорично заперечив проти переїзду позивачки до свого будинку в с.Івки. В червні 2015 року та в серпні 2015 року вона намагалася вселитися у свій будинок з своїми речами, але відповідач не дав це зробити, вигнав з подвір»я, наголошував, що він є власником будинку і нікого стороннього в будинку бачити не бажає.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно положень ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В силу ч.1 ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд:продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщення нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Задовольняючи позов позивачки, суд виходив з того, що відповідач не являється та не був членом сім'ї власника будинку, розташованого в с. Івки Богуславського району або його співвласником, не проживав разом з його власником - позивачкою у справі, не являється членом сім»ї доньки останньої, не являється наймачем цього житла і будь-який договір найму жилого приміщення між ним та власником будинку не укладався, власник будинку має намір використовувати його для своїх потреб та проживати разом з донькою, оскільки за станом здоров»я потребує сторонньої допомоги, відповідач перешкоджає користуватися позивачці належним їй будинком, між відповідачам та позивачкою, а також колишньою дружиною склалися неприязнені та конфліктні відносини, у зв»язку з чим, суд дійшов висновку, що права власника житлового будинку підлягають захисту шляхом усунення перешкод власнику житла ОСОБА_3 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом виселення з нього останнього без надання іншого жилого приміщення і зняття його з реєстраційного обліку в даному будинку та вселення позивачки у зазначений будинок.

Даний висновок суду грунтується на вимогах закону та обставинах справи.

З огляду на викладене, суд правомірно, як необґрунтований, відхилив зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування житловим будинком, що належить останній на праві власності.

На думку колегії, правильним також є висновок суду про те, що сам факт реєстрації відповідача ОСОБА_2 в житловому будинку власника ОСОБА_3 не дає йому право на його користування та проживання в ньому без відповідної згоди на це самого власника, оскільки останній не був та не є членом сім»ї власника, як не є і членом сім»ї доньки власника, на проживання якої в будинку разом з чоловіком надавала згоду позивачка.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін , якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду відповідає вимогам закону, підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

В апеляційній скарзі не приведено доводів, які б спростували висновки суду, викладені в рішенні.

Керуючись ст..ст.307, 308 ЦПК України, колегія

Ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді