АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/68/16Головуючий у 1-й інстанції Варневич Л.Б.
Провадження № 22-ц/789/617/16 Доповідач - Костів О.З.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Жолудько Л. Д., Кузьма Р. М.,

при секретарі - Романюк Х.Ю.

з участю представника апелянта - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Кременецького районного суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Рішенням Кременецького районного суду від 10 лютого 2016 року позов задоволено.

Розірвано шлюб, зареєстрований 03 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції в Тернопільській області (актовий запис №19) між ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

ОСОБА_3 подала на вказане рішення апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірні оцінку доказам. Зазначає, що висновки суду про те, що шлюб розпався остаточно та збереження сім»ї не можливе не відповідають дійсності. Крім цього, її не було належним чином повідомлено про день і час розгляду справи. Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладеній в ній.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача.

З таким висновком колегія суддів погоджується.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 03 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції в Тернопільській області (актовий запис №19).

Від спільного проживання в них народилося двоє дітей - доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є повнолітньою, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно частини 1 статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в зв'язку із різністю характерів та поглядів на сімейне життя, відсутністю взаєморозуміння, кохання спільне життя сторін не склалося, сторони стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, не проживають разом тривалий час, сім'я розпалася остаточно, її збереження не можливо, шлюб існує лише формально.

У позивача відсутня вільна згода на підтримання шлюбних відносин з відповідачкою.

З матеріалів справи вбачається, що представником позивача ОСОБА_4 ще в червні 2015 року було подану позовну заяву до Кременецького районного суду Тернопільської області про розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_3, в задоволенні якої 25 грудня 2015 року було відмовлено.

У зв'язку із даними обставинами, позивачем особисто в січні 2016 року було повторно подану позовну заяву до Кременецького районного суду Тернопільської області про розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_3, яку згідно рішення суду від 10 лютого 2016 року було задоволено.

Вказаними діями позивач ОСОБА_4 демонструє своє остаточне рішення щодо розірвання шлюбних відносин із відповідачкою ОСОБА_3

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_4 особисто засвідчив, що він вже більше року проживає з іншою жінкою, має намір одружитися з нею та створити сім'ю. Вони ведуть спільне господарство та фактично проживають однією сім'єю. Однак позивач ОСОБА_4 не має можливості цього зробити, оскільки не може розірвати шлюб із ОСОБА_3 Окрім того, ОСОБА_4 в судовому засіданні суду першої інстанції повідомив про те, що протягом більш як двох років сторони проживають окремо, жодного спільного господарства не ведуть, не підтримують жодних відносин, не спілкуються та не цікавляться життям один одного. Також позивач ОСОБА_4 наголосив, що спору щодо місця проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, не має.

Вказані обставини чітко викладені позивачем та встановлені Кременецьким районним судом Тернопільської області.

В силу вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка не аргументує можливості збереження сім'ї, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, їхній шлюб носить формальний характер та його збереження є недоцільним.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що судом не було її належним чином повідомлено про день і час судового засідання, оскільки це спростовується матеріалами справи.

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до ст.ст.57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування,

Задовольняючи позов, судом першої інстанції надано вірну оцінку обставинам справи, оскільки відповідачем суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень по суті заявленого позову.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.З. Костів