Справа №477/376/16-ц
Провадження №2/477/382/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої - судді Саукової А.А.,

при секретарі - Сірюк С.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Котляревської сільської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2016 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить поновити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Суду пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його тітка ОСОБА_6. Він проживав разом з тіткою в її будинку в АДРЕСА_1 з 1983 року, вів з нею спільне господарство, ремонтував будинок та господарські споруди, доглядав за будинком та присадибною ділянкою, проводив поточні ремонти. Перед смертю ОСОБА_6 хворіла, він доглядав її під час хвороби та ніс витрати на поховання. Після смерті ОСОБА_6 залишилася спадщина. Він як спадкоємець за заповітом звернувся до приватного нотаріуса Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Сапеги О.П. але отримав відмову в оформленні спадщини, оскільки на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем тому вважається таким, що не прийняв спадщину та пропустив строк для прийняття спадщини. Про заповіти на майно він не знав, а коли дізнався, через хворобу знаходився у лікарні, крім того оригінал заповіту, його паспорт та свідоцтво про народження, були втрачені. В грудні 2015 року він отримав дублікат заповіту, в якому тітка заповідала йому належне їй нерухоме майно. Після смерті тітки він хворів, та не мав постійної роботи, в зв'язку з чим не мав фінансової можливості для оформлення спадщини. Також він вважав, що з заявою про прийняття спадщини необхідно звертатися після сплину шести місяців з часу відкриття спадщини. Таким чином, позивач змушений звернутися до суду із даним позовом для захисту своїх прав на спадкування.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача та просив їх задовольнити. Позивач пропустив строк для прийняття спадщини, через юридичну необізнаність, постійний брак коштів та втрату паспорта та заповітів. В зв'язку з чим просив суд поновити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6

Відповідач - Котляревська сільська рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, повідомивши письмово про можливість розгляду справи без присутності її представника.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, про дату та час слухання справи повідомлена належним чином.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, про дату та час слухання справи повідомлена належним чином. Під час розгляду справи в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволенні позову, оскільки вона є спадкоємцем, який в строк передбачений законодавством звернулася до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини та має право і наміри оформити в порядку спадкування за законом. Позивач знав про наявність заповітів але не звернувся своєчасно до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, отже пропустив строк для прийняття спадщини. Крім того позивач зареєстрований АДРЕСА_2, тобто не разом зі спадкодавицею ОСОБА_6.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволенні позову, через недоведеність.

Третя особа - приватний нотаріус Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Миколаївської області, в судове засідання не з'явилася про дату та час слухання справи повідомлена належним чином.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона працює соціальним працівником соціального центру Жовтневого району при Котляревській сільській раді. ОСОБА_6 перебувала на обліку центру як самотня жінка. Останні півтора роки вона як соціальний працівник здійснювала догляд за нею. ОСОБА_6 проживала разом з племінником ОСОБА_1 та своєю хворою сестрою-інвалідом, матір'ю останнього, за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_1 доглядав за нею, готував їжу, приїздив до лікарні, коли ОСОБА_6 хворіла. ОСОБА_4 не проживала разом з ОСОБА_6, не провідувала її і не приймала участі в догляді за нею. Похованням ОСОБА_6 займався ОСОБА_1 Їй також відомо, що ОСОБА_6 склала заповіт на ОСОБА_1 Останній також розповідав їй, що втратив заповіти, свій паспорт та інші документи.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона працює секретарем Котляревської сільської ради. Вона посвідчувала заповіти ОСОБА_6, в яких вона заповідала належне їй нерухоме майно ОСОБА_1, останній проживав разом з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1. Вона роз'яснювала ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_6, що йому необхідно у шестимісячний строк звернутися з заявою про прийняття спадщини.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов наступного.

Як вбачається із свідоцтва про смерть, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

З листа приватного нотаріуса Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області від 18 лютого 2016 року слідує, що ОСОБА_1 відмовлено в оформленні спадкових прав на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_6 в зв'язку із тим, що ОСОБА_1 не звертався у встановлений ст.1270 ЦК України строк із заявою про прийняття спадщини, на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживав, тому вважається таким, що спадщину не прийняв (а.с.9).

Відповідно до копії акту про фактичне проживання ОСОБА_1 від 08 липня 2016 року, складеного комісією у складі сільського голови Котляревської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, соціального працівника, депутата сільської ради, в присутності сусідів, встановлено, що ОСОБА_1, зареєстрований по АДРЕСА_2 але фактично з 1983 року проживає по АДРЕСА_1 (а.с.67).

Згідно акту про фактичне непроживання ОСОБА_4 від 08 липня 2016 року, складеного комісією у складі сільського голови Котляревської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, соціального працівника, депутата сільської ради, в присутності сусідів, встановлено, що ОСОБА_4, з 2005 року зареєстрована по АДРЕСА_1 але фактично за цією адресою не проживає на протязі 6-7 років (а.с.72).

Дослідивши копію спадкової справи № 4/2016 року після смерті ОСОБА_6, судом встановлено, що 26 січня 2016 року ОСОБА_4 подала до приватного нотаріуса Жовтневого районного нотаріального округу Сапеги О.П. заяву про прийняття спадщини після смерті своєї тітки ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того 18 лютого 2016 року ОСОБА_1 подав до приватного нотаріуса Жовтневого районного нотаріального округу Сапеги О.П. заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, яка залишила на його ім'я заповіти (а.с.20-31).

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Положення ч.ч.1-4 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Разом з тим, ч.3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п.211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року за № 20/5, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно ч.1 ст. 1270 Цивільного Кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини суд виходить з положень, Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", згідно якої, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд вирішує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій.

Як встановлено в судовому засіданні, з пояснень свідків та самого позивача, він знав про наявний заповіт та йому працівником сільської ради роз'яснювалось його право звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Допустимих та належних доказів, щодо наявних, об'єктивних, непереборних труднощів для вчинення цих дій позивачем в судовому засіданні не надано, як і не надано доказів на ті обставини, на які він посилається в своєму позові, зокрема відсутні дані щодо тривалої хвороби, яка б заважала звернутись протягом шести місяців до нотаріуса, відсутність паспорта спростовується тим, що відповідно до копії паспорта, долученого до позовної заяви та яка міститься в матеріалах спадкової справи і подавалась разом з заявою у лютому 2016 року-паспорт позивачу виданий 17 квітня 2014 року. Щодо відсутності оригіналу заповіту, то це не є перешкодою для звернення відповідно до п.2.1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року за № 20/5, оскільки спадкова справа заводиться на підставі поданої заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини та при заведенні спадкової справи нотаруіс за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заповіту. Відсутність коштів не може бути поважною причиною, оскільки плата при подачі заяви не здійснюється.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

Однак, відмова у наданні додаткового строку для прийняття спадщини, не має правового значення для оформлення спадщини, оскільки аналізуючи надані докази судом встановлено, що ОСОБА_6 заповіла належне їй нерухоме майно позивачу ОСОБА_1, останній не відмовився від прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, крім того, з пояснень свідків та наданих письмових доказів, слідує, що він постійно проживав разом зі спадкодавицею за адресою: по АДРЕСА_1 та відповідно до положення ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, хоча і не звернулася вчасно до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач, в силу ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину і не потребує встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, а для реалізації спадкових прав має право звернутися до органів нотаріату з документами, підтверджуючими факт проживання, відповідно до положень п.3.22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року за № 20/5, а у разі наявного спору про право - до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

На підставі викладеного суд визнає заявлений позов таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.213, 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Котляревської сільської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутніми під час оголошення рішення - протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя А.А.Саукова