Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 310/1054/14Головуючий у 1-й інстанції Полянчук Б.І.
Пр. № 88-ц/778/17/16Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Кухаря С.В., Осоцького І.І.

за участі секретаря Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» про перегляд рішення апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2015 року у звязку з нововиявленими обставинами

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» (надалі Банк) до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки

із апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 червня 2015 року у цій справі

ВСТАНОВИЛА:

05 лютого 2014 року Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просив згідно договору іпотеки від 30 січня 2008 року, укладеного між Банком та ОСОБА_3 і посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №146, звернути стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку площею 0,0800 га (кадастровий номер :12:013:0184) та розташовані на ній жилий будинок літ. А площею 128,7 кв. м., господарчі будівлі літ. Б, літ. В, які знаходяться за адресою: Запорізька область, міста Бердянськ, вул. Маяковського, буд. 71-А, та належать на праві приватної власності ОСОБА_3, для задоволення вимог Банку за кредитним договором №КЛ-Ю/08/0005 від 30 січня 2008 року, які складаються із заборгованості за кредитом 1600000,00 грн., заборгованості за нарахованими відсотками 713546,67 грн., суми нарахованих відсотків за прострочення заборгованості 96920,55 грн., суми штрафу 80000,00 грн., а разом 2490467,22 грн., шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Початкову ціну продажу встановити в розмірі 2209100,00 грн., а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

В обґрунтування позову Банк зазначав, що 30 січня 2008 року між ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та ТОВ «АТУР» укладено кредитний договір № КЛ-Ю/08/0005 з додатковими угодами до нього, за яким позичальнику було надано відкличну не поновлювальну кредитну лінію у розмірі 1600000,00 грн. з умовою оплати відсотків за користування кредитними коштами та поверненням кредиту до 10 грудня 2011 року. Видача кредитних коштів була здійснена в межах кредитної лінії у розмірі 1600000,00 грн. Повернення кредитної лінії повинно було здійснюватися шляхом проведення платежу (траншу) на позичковий рахунок, відкритий банком позичальнику. За умовами договору проценти нараховуються в межах терміну користування кредитною лінією на суму фактичного залишку заборгованості та сплачуються боржником щомісяця до сьомого числа місяця, наступного за тим, в якому були нараховані проценти. ТОВ «АТУР» зобов'язалося здійснювати своєчасне повернення кредитних коштів, сплачувати нараховані проценти та виконувати всі свої зобов'язання у повному обсязі та у строки, передбачені кредитним договором. У забезпечення виконання ТОВ «АТУР» зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_3 передала в іпотеку Банку належне їй на праві приватної власності домоволодіння за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Маяковського, 71-А, а саме: земельну ділянку площею 0,0800 га (кадастровий номер :12:013:0184) та розташовані на ній жилий будинок літ. А площею 128,7 кв. м. і господарчі будівлі літ. Б, літ. В. Відповідно до п. 1.1-1.2 договору іпотеки іпотекодавець забезпечує як виконання основного зобов'язання, так і виконує вимоги банку щодо збитків, завданих в наслідок порушення умов кредитного договору. Пункт 4.5. договору іпотеки передбачає відповідальність іпотекодавця за порушення умов договору, передбачених п. п. 4.1, 4.2, 4.4, зокрема обов'язку застрахувати предмет іпотеки від всіх видів ризику на весь строк дії цього договору. Така відповідальність додатково передбачена п.п.5.3.2 та п.8.1 договору іпотеки. Відповідно до п. 7.1 договору іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання по кредитному договору в цілому або в його частині іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки. ТОВ «АТУР» умови кредитного договору належним чином не виконувало, з серпня 2010 року припинило здійснювати будь-яку оплату відсотків за користування кредитною лінією, кредитні кошти не повернуло. Крім того, ОСОБА_3 неодноразово порушувала умови договору іпотеки, предмет іпотеки не був застрахований на протязі періоду з 01 лютого 2009 року по 17 серпень 2012 року, він залишається незастрахованим і до теперішнього часу. Тому банк має право вимагати сплати штрафу у розмірі 5% від суми кредиту, що складає 80000 грн. Таким чином, станом па 17 грудня 2013 року сума, яка повинна бути погашена за рахунок предмету іпотеки, становить 2490467,22 грн., з яких: заборгованість за кредитом 1600000,00 грн.; заборгованість за відсотками 713546, 67 грн.; 3% річних від суми простроченої заборгованості 1600000,00 грн. розрахованих з моменту прострочення повернення кредитної лінії 10 грудня 2011 року, що дорівнює 96920,55 грн.; штраф за невиконання умов договору іпотеки 80000,00 грн. Боржнику та іпотекодавцю були надіслані листи з повідомленням про порушення зобов'язань, з вимогою про погашення заборгованості та з застереженням, що у разі невиконання вимоги протягом 30-днів, позикодавець заявить позов про звернення стягнення на предмет іпотеки, як це передбачено статтею 35 Закону України «Про іпотеку». Стаття 39 Закону України «Про іпотеку» визначає, що у рішенні суду щодо реалізації предмету іпотеки повинна бути вказана початкова ціна предмету іпотеки для його подальшої реалізації. У зв'язку з істотними змінами на ринку нерухомості протягом 2008-2013 років, для визначення відповідності ринкової вартості предмету іпотеки на момент прийняття його у заставу в 2008 році, ринковій вартості, яка існує на сьогодні, банк звернувся до суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Увекон Лснд» для проведення незалежної експертної оцінки предмету іпотеки. Відповідно до наданих оцінювачем звітів від 09 жовтня 2013 року вартість домоволодіння та земельної ділянки, які є предметом іпотеки, встановлена в розмірі 2112600,00 грн. та 96500,00 грн. відповідно, що разом дорівнює 2209100,00 грн. З цього вбачається, що узгоджена сторонами в договорі іпотеки (п.1.4) оціночна вартість предмета іпотеки в розмірі 3 242 659 грн. значно перевищує реальну ринкову вартість, яка існує на сьогодні. Таке перевищення, в разі реалізації предмету іпотеки на прилюдних торгах, спричинить відсутність необхідного попиту і ускладнить виконання рішення суду. Враховуючи те, що сторони прямо не визначили в умовах договору іпотеки початкову вартість домоволодіння в разі звернення на нього стягнення, а п. 7.5.2 договору іпотеки передбачає, що ціна продажу може бути встановлена па підставі оцінки суб'єкта оціночної діяльності, вважали, що позивач просив суд визначити початкову вартість предмета іпотеки на підставі висновку суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Увекон Ленд» від 09 жовтня 2013 року, та встановити її в розмірі 2 209 100 грн.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 квітня 2014 року позов Банку був задоволений (т.с. 1 а. с. 237-239).

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 січня 2015 року зазначене зочне рішення суду першої інстанції було скасовано в порядку задоволення заяви ОСОБА_3 про його перегляд, справу призначено до розгляду у загальному порядку (т.с. 2 а. с. 1-5,59).

05 травня 2015 року Банк подав до суду уточнену позовну заяву, у якій відповідачем по спору щодо звернення стягнення на предмет іпотеки зазначено ОСОБА_2, який на той час набув право власності на предмет іпотеки, на яке позивач просить звернути стягнення ( т.с. 2 а. с. 141-145,164).

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 20 травня 2015 року в зв'язку зі зміною власника земельної ділянки та житлового будинку, які розташовані по вулиці Маяковського,71-А в місті Бердянську Запорізької області, замінено відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача ОСОБА_2 (т.с.2 а. с. 166-167).

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 червня 2015 року (т.с. 2 а.с. 174-181) позов Банку задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 30 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №146, а саме: на земельну ділянку площею 0,0800 га (кадастровий номер :12:013:0184) та розташовані на ній жилий будинок літ. А площею 128,7 кв. м., господарчі будівлі літ. Б, літ. В, які знаходяться за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Маяковського, буд. 71-А, та належать на праві приватної власності ОСОБА_2, для задоволення вимог АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» за кредитним договором №КЛ-Ю/08/0005 від 30 січня 2008 року щодо погашення заборгованості за кредитом 1600000,00 грн., заборгованості за нарахованими відсотками 713546,67 грн.., суми нарахованих відсотків за прострочення заборгованості 96920,55 грн., суми штрафу 80000,00 грн., разом 2490467,22 грн., шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, встановивши початкову ціну продажу в розмірі 2209100,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову Банку відмовити у повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2015 року (т.с. 3 а.с. 195-204) апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 червня 2015 року у цій справі скасовано.

Ухвалено нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без задоволення.

Зазначене рішення апеляційної інстанції набрало законної сили з моменту його проголошення, докази перегляду цього рішення апеляційного суду у касаційному порядку у матеріалах цієї справи відсутні.

У 2016 році Банк звернувся до апеляційного суду із вищезазначеною заявою про перегляд рішення апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2015 року у цій справі у звязку з нововиявленими обставинам, яку у подальшому уточнив та в якій просив (т.с. 5 а.с. 49) зазначене рішення апеляційного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким вимоги Банку задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування своєї заяви Банк зазначав наступне.

У рішенні апеляційного суду Запорізької області у цій справі вказано наступне: «Установивши, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 вересня 2014 року у справі ЄУН № 310/3733/14-ц, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 27 листопада 2014 року, було задоволено позов ОСОБА_3, договір іпотеки від 30 січня 2008 року, укладений між ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та ОСОБА_3, за реєстровим № 146, визнано таким, що припинив свою дію 09 жовтня 2008 року». Таким чином, підставою для відмови у задоволенні позову АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» про звернення стягнення на предмет іпотеки з ОСОБА_2 став факт визнання договору іпотеки припиненим. В свою чергу, АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», отримавши рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 вересня 2014 року, оскаржило його до апеляційного суду Запорізької області. 27 листопада 2014 року апеляційним судом Запорізької області відхилена апеляційна скарга Банку. Не погоджуючись з таким рішенням, Банк звернувся з касаційною скаргою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ. 04 березня 2015 року судом касаційної інстанції справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 20 травня 2015 року рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки припиненим. Таким чином, на даний час не існує того факту, на підставі якого Банку було відмовлено у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у цій справі. Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду. Враховуючи те, що рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 2014 року в іншій справі ЄУН №310/3733/14, яким встановлено факт визнання договору іпотеки припиненим, скасовано, то існують всі правові підстави для перегляду судового рішення апеляційного суду Запорізької області у цій справі ЄУН №310/1054/14 від 16 грудня 2015 року за нововиявленими обставинами у звязку із скасуванням судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення у цій справі ЄУН № 310/1054/14 16 грудня 2015 року.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області (т.с. 3 а.с. 241), з урахуванням ухвали про виправлення описки (т.с. 5 а.с. 29), відкрито провадження за заявою Банку про перегляд рішення апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2015 року у цій справі у звязку з нововиявленими обставинами.

У судове засідання 27 жовтня 2016 року повідомлений про час та місце розгляду цієї справи відповідач ОСОБА_2 не зявився, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістив, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавав.

В силу вимог ст. 365 ч. 1 ЦПК України заява про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами розглядається у судовому засіданні. Заявник та інші особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання. Неявка цих осіб не є перешкодою для розгляду заяви.

Розгляд заяви здійснюється за правилами, встановленими цим кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд (ч. 2 ст. 365 ЦПК України).

При вищевикладених обставинах, колегія суддів апеляційного суду визнала неповажною причину неявки відповідача ОСОБА_2 та ухвалила розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останнього за присутністю його представників за довіреністю (т.с. 5 а.с. 100) ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та представника Банку за довіреністю (т.с. 5 а.с. 99) ОСОБА_7

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 27 жовтня 2016 року (протокольна, журнал судового засідання від 27 жовтня 2016 року) апеляційним судом відмовлено Банку у задоволенні його клопотання про залучення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в якості відповідачів у цій справі у порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України (т.с. 5 а.с. 55), на стадії здійснення апеляційним судом провадження у цій справі у звязку з нововиявленими обставинами, оскільки останнє не узгоджується із повноваженнями апеляційного суду, передбаченими ЦПК України, і зокрема на стадії розгляду заяви Банку про перегляд рішення апеляційного суду у звязку з нововиявленими обставинами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши зміст заяви Банку та матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що зазначена заява Банку про перегляд рішення апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2015 року у звязку з нововиявленими обставинами у цій справі не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що скасовуючи рішення суду першої інстанції у цій справі та відмовляючи у задоволенні позову Банку у повному обсязі, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

«В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що іпотечний договір (з майновим поручителем ), який укладений 30 січня 2008 року між Банком та ОСОБА_3 у забезпечення виконання ТОВ «АТУР» умов кредитного договору № КЛ-Ю/08/005, є припиненим, оскільки з січня 2008-жовтня 2008 року були підписані ряд договорів про внесення змін та доповнень до кредитного договору, через які збільшився обсяг відповідальності майнового поручителя, без отримання на то згоди ОСОБА_3 Також по даному іпотечному договору порука припинилася через сплив передбаченого частиною 4 статті 559 ЦК України строку.

Крім того, ОСОБА_2 у скарзі зазначає, що однорідна юридична природа поруки та застави як засобів забезпечення виконання зобовязань, а також той факт, що як порука, так і застава припиняються у разі припинення основного зобовязання відповідно до частини 1 статті 575, пункту 1 частини 1 статті 593, частини 1 статті 609 ЦК України, частини 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку», припинення юридичної особи є підставою припинення іпотеки. При цьому з інформації про юридичну особу ТОВ «АТУР», вбачається, що товариство не ліквідовано, а з 16 вересня 2014 року перебуває у стадії припинення (а. с. 83-74 т. 3).

Вказані доводи не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_2 не являється стороною по іпотечному договору, а ОСОБА_3, з якою 30 січня 2008 року був укладений іпотечний договір, не є стороною по даному спору, що позбавляє суд апеляційної інстанції зробити висновки по викладених апелянтом доводах (а. с. 6-28 т. 1,141-145,166-167 т. 2 ).

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

З таким висновком погодитись неможна, оскільки він суперечить фактичним обставинам справи, не узгоджується з нормами матеріального і процесуального права.

У відповідності до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом ( стаття 328 ЦК України ).

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном ( частина 1 стаття 317 ЦК України )

Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З матеріалів справи вбачається, що 30 січня 2008 року між Банком та ТОВ «АТУР» укладено кредитний договір № КЛ-Ю/08/0005 з додатковими угодами до нього, за яким позичальнику було надано відкличну не поновлювальну кредитну лінію у розмірі 1600000,00 грн. з умовою оплати відсотків за користування кредитними коштами та поверненням кредиту до 10 грудня 2011 року. За умовами договору проценти нараховуються в межах терміну користування кредитною лінією на суму фактичного залишку заборгованості та сплачуються боржником щомісяця до сьомого числа місяця, наступного за тим, в якому були нараховані проценти. ТОВ «АТУР» зобов'язалося здійснювати своєчасне повернення кредитних коштів, сплачувати нараховані проценти та виконувати всі свої зобов'язання у повному обсязі та у строки, передбачені кредитним договором ( а. с. 6-10 т. 1 ).

За змістом статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Майновий поручитель особа яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобовязання іншої особи-боржника.

Згідно із частиною 1 статті 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року № 410 затверджено Тимчасовий порядок державної реєстрації іпотек, відповідно до статей 6,25,26 якого внесення до Реєстру відомостей про обтяження майна іпотекою здійснюється реєстратором на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої ним особи чи рішення суду. Запис про обтяження майна іпотекою може бути виключений на підставі рішення суду з обов'язковим зазначенням порядкового номера запису. Реєстратор вносить до Реєстру відомості про виключення запису в день надходження повідомлення чи рішення суду.

У забезпечення виконання ТОВ «АТУР» зобов'язань за кредитним договором, 30 січня 2008 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_3 передала в іпотеку Банку належне їй на праві приватної власності домоволодіння за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Маяковського, 71-а, а саме: земельну ділянку площею 0,0800 га (кадастровий номер :12:013:0184) та розташовані на ній жилий будинок літ. А площею 128,7 кв. м. і господарчі будівлі літ. Б, літ. ОСОБА_10 нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4 у звязку з посвідченням договору іпотеки накладена заборона відчуження зазначеного в договорі домоволодіння та земельної ділянки до припинення чи розірвання договору іпотеки ( а. с. 14-24,107-108,157-164 т. 1 ).

За додатковою угодою № 1 від 01 лютого 2008 року до кредитного договору пункт 2.5 викладено у новій редакції. Передбачено, що проценти нараховуються в межах терміну користування кредитною лінією, що визначений пунктом 1.1.2 Договору, на суму фактичного залишку заборгованості за кредитною лінією, із розрахунку фактичної кількості днів в році та календарної кількості днів в місяці, починаючи з 01 лютого 2008 року. При розрахунку враховується день надання кредитної лінії і не враховується день повернення кредитної лінії ( а. с. 11 т. 1 ).

07 травня 2008 року додатковою угодою № 2 пункт 1.1.1 кредитного договору доповнено наступним змістом: «Банк надає Позичальнику в межах встановленого ліміту кредитної лінії транш у сумі 90000,00 грн. у строк до 07 травня 2008 року». Пункт 1.1.3 викладений в наступній редакції: «Процентна ставка за користування частиною кредитної лінії у сумі 1510000,00 грн. становить 18% річних. Процентна ставка за користування частиною кредитної лінії у сумі 90 000 грн. становить 22% річних ( а. с. 12 т. 1 ).

09 жовтня 2008 року укладено додаткову угоду № 4, у якій пункт 2.4 кредитного договору викладений в наступній редакції: «Повернення кредитної лінії здійснюється шляхом проведення платежу (траншу) на позичковий рахунок, відкритий Банком Позичальнику. Кінцевий строк погашення не пізніше 10 грудня 2011 року» ( а. с. 13 т. 1 ).

Позивач умови кредитного договору виконав, видача кредитних коштів була здійснена в межах кредитної лінії у розмірі 1600000,00 грн., однак ТОВ «АТУР» умови кредитного договору належним чином не виконувало, з серпня 2010 року припинило здійснювати будь-яку оплату відсотків за користування кредитною лінією, кредитні кошти не повернуло (а. с. 43-79 т. 1).

У липні 2009 року Банк звернулося до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ТОВ «АТУР», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № КЛ-Ю/08/0005 від 30 січня 2008 року. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2010 року провадження у справі в частині вимог, заявлених до ТОВ «АТУР», закрито, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Позов, заявлений до ОСОБА_3, неодноразово розглядався судом.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 20 лютого 2014 року задоволена апеляційна скарга ОСОБА_3, скасовано заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2012 року, яким з ОСОБА_3 на користь Банку стягнуто заборгованість за кредитним договором № КЛ-Ю/08/0005 в сумі 2313546,67 грн. та пеня в сумі 190077,59 грн.; ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову Банку до майнового поручителя ОСОБА_3 відмовлено (а. с. 87-99 т. 3).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 23 лютого 2015 року були задоволені позовні вимоги Банку, заявлені до ТОВ «АТУР» щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № КЛ-Ю/08/0005 від 30 січня 2008 року. З ТОВ «АТУР» на користь Банку стягнуто 1600000,00 грн. боргу за кредитом; 713546,67 грн. боргу по відсотках; 80000,00 грн. неустойки за не інформування банку про загрозу зриву повернення кредитної лінії та процентів; 8000,00 грн. неустойки за не надання банку інформації, повязаної з діяльністю позичальника.

На підставі вказаного рішення 13 березня 2015 року було видано судовий наказ №908/6192/14, за яким 25 березня 2015 року постановою державного виконавця Комунарського органу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження, накладено арешт на майно боржника. 06 жовтня 2015 року виконавчий документ направлено до ВДВС Бердянського МУЮ за місцем знаходження майна боржника. На теперішній час виконавчий документ з 02 листопада 2015 року перебуває на примусовому виконанні у Комунарському відділі державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (а. с. 80-85,143-146 т. 2 ).

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Банку, ТОВ «АТУР» про визнання договору іпотеки, укладеного 30 січня 2008 року між нею та банком у забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № КЛ-Ю/08/0005, припиненим та скасування заборони відчуження нерухомого майна і виключення нерухомого майна з Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 вересня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 27 листопада 2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано договір іпотеки від 30 січня 2008 року, укладений між Банком та ОСОБА_3, який посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4, за реєстровим № 146, таким, що припинив свою дію з 09 жовтня 2008 року. Заборону на відчуження домоволодіння № 71-а по вулиці Маяковського у м. Бердянськ Запорізької області та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :12:013:0184, за вказаною вище адресою, накладену при посвідченні договору іпотеки від 30 січня 2008 року, скасовано. Виключено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис № 2988816 про державну реєстрацію обтяжень домоволодіння № 71-а по вул. Маяковського у м. Бердянськ Запорізької області, що був внесений на підставі іпотечного договору № 146 від 30 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_4 Виключено з Державного реєстру іпотеки на нерухоме майно та їх обтяжень запис №2988769 про державну реєстрацію іпотеки нерухомого майна домоволодіння № 71-а по вул. Маяковського у м. Бердянськ Запорізької області, що був внесений на підставі іпотечного договору № 146 від 30 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_4

Виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис № 6489095 про заборону на нерухоме майно: земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд № 71-а по вулиці Маяковського у м. Бердянськ Запорізької області, кадастровий номер :12:013:0184, що був внесений на підставі іпотечного договору № 146 від 30 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_4

Виключено з Держаного реєстру іпотек запис № 6489495 про іпотеку земельної ділянки по вул. Маяковського-71-а у м. Бердянськ Запорізької області, кадастровий номер :12:013:0184, що був внесений на підстав іпотечного договору № 146 від 30 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_4

У задоволенні позовних вимог до ТОВ «АТУР» відмовлено (а. с. 48-57 т. 2 ).

Вказані судові рішення набрали законної сили та були виконані.

12 грудня 2014 року ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідчених договорів подарувала домоволодіння № 71-а та земельну ділянку площею 0,08 га, кадастровий номер :12:013:0184, розташовані по вул. Маяковського у місті Бердянськ Запорізької області, ОСОБА_11, право власності за яким було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ( а. с. 147-153 т. 3 ).

22 грудня 2014 року ОСОБА_11 взяв в борг у ОСОБА_2 на строк до 22 січня 2015 року 100000,00 грн. У забезпечення виконання вимог договору позики був укладений договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_11 передав в іпотеку належне йому на праві власності домоволодіння № 71-а та земельну ділянку площею 0,08 га, кадастровий номер :12:013:0184, які розташовані по вул. Маяковського у м. Бердянськ Запорізької області. До Державного реєстру речових праві на нерухоме майно про реєстрацію обтяження та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки 22 грудня 2014 року внесені записи: № 8175053 про обтяження земельної ділянки по вул. Маяковського-71-а у м. Бердянськ Запорізької області, кадастровий номер :12:013:0184; № 8175324 про іпотеку земельної ділянки; №8174325 про обтяження домоволодіння № 71-а по вул. Маяковського у м. Бердянськ Запорізької області; № 8174796 про іпотеку домоволодіння ( а. с. 154-161 т. 3 ).

Оскільки ОСОБА_12 належним чином не виконав умови договору позики, борг не повернув, ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідчених договорів іпотеки набув право власності на домоволодіння № 71-а та на земельну ділянку площею 0,08 га, кадастровий номер :12:013:0184, які розташовані по вул. Маяковського у місті Бердянськ Запорізької області. Право власності за ним зареєстроване 22 лютого 2015 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №№ 8912062,8911748 ( а. с. 91-92 т. 2 ).

Таким чином, під час переходу до ОСОБА_2 права власності на домоволодіння №71-а і земельну ділянку, які розташовані по вул. Маяковського у м. Бердянськ Запорізької області, вказана нерухомість у іпотеці у Банку не перебувала, а відповідач набув право власності на нерухомість на підставі договору іпотеки, який належним чином був оформлений та посвідчений нотаріально.

04 березня 2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було частково задоволено апеляційну скаргу Банку; рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 вересня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 27 листопада 2014 року, постановлені у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», ТОВ «АТУР» про визнання договору іпотеки припиненим, скасування та виключення з Державних реєстрів записів про обтяження нерухомого майна скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а. с. 147-149 т. 2).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та підтверджено поясненнями представника позивача у судовому засіданні апеляційного суду, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки не було відновлено записи, скасовані на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 вересня 2014 року, щодо перебування спірного нерухомого майна у іпотеці у банку.

Ст. 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в прядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набрання ним права власності на предмет іпотеки.

Установивши, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 вересня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 27 листопада 2014 року, було задоволено позов ОСОБА_3, договір іпотеки від 30 січня 2008 року, укладений між Банком та ОСОБА_3, який посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4, за реєстровим № 146, визнано таким, що припинив свою дію з 09 жовтня 2008 року та скасовано заборону на відчуження домоволодіння №71-а по вул. Маяковського у м. Бердянськ Запорізької області і земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :12:013:0184, за вказаною вище адресою, накладену при посвідченні договору іпотеки від 30 січня 2008 року, і на його підставі запис про обтяження майна іпотекою виключено з Реєстру, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про застосування до спірних правовідносин ст. 23 Закону України «Про іпотеку».

Зазначена правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах № 6-168 цс 14 від 19 листопада 2014 року, № 6-201 цс 14 від 24 грудня 2014року, які згідно зі статтею 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

До того ж, як на момент відчуження ОСОБА_3 спірного нерухомого майна, так і на момент оформлення за ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно, а також на теперішній час домоволодіння № 71-а та земельна ділянка площею 0,08 га, кадастровий номер :12:013:0184, які розташовані по вул. Маяковського у м. Бердянськ Запорізької області, не перебувають у іпотеці у Банку і право позивача як іпотекодержателя не зареєстроване у Державному реєстрі про реєстрацію іпотеки. Відомості про державну реєстрацію обтяжень та про державну реєстрацію іпотеки на вказане нерухоме майно відсутні ( а. с. 165 т. 3 ); також суд першої інстанції не прийняв до уваги ту обставину, що ОСОБА_2 власником спірного нерухомого майна не являється, оскільки 22 травня 2015 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу право власності на домоволодіння та земельну ділянку набули ОСОБА_8, ОСОБА_13, по ? частці кожний, їх право власності зареєстроване у встановленому законом порядку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а. с. 162-164 т. 3 )».

В силу вимог ст. 365 ч. 2 ЦПК України розглянувши заяву, суд може скасувати рішення, що переглядається і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Законодавець визначає підстави, які можуть бути покладені в основу для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, і які за своєю особливістю поділяються на три групи: перша група це істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п.1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України); друга група це рішення судів, при цьому ці рішення відповідають визначеним у пунктах 2, 2-1, 3 ч. 2 ст. 361 ЦПК України критеріям; третя група це неконституційність закону, іншого правового акта чи окремого положення, яка встановлена Конституційним Судом України (п.4 ч. 2 ст. 361 ЦПК України).

Банк у своїй вищезазначеній заяві у цій справі в її обґрунтування посилався як на підставу для перегляду вищезазначеного рішення апеляційного суду від 16 грудня 2015 року у звязку з нововиявленими обставинами у цій справі саме на скасування судового рішення (Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», ТОВ «АТУР» про визнання договору іпотеки припиненим, скасування та виключення з Державних реєстрів записів про обтяження нерухомого майна), яке, на думку Банку, стало підставою для ухвалення рішення, що підлягає перегляду у цій справі (ст. 361 ч. 2 п. 3 ЦПК України, хоча Банк у своїй заяві чомусь помилково зазначає, що ця підстава передбачена у ЦПК України п. 2 ч. 3 ст. 361).

Однак, як встановлено апеляційним судом, вищезазначене рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 вересня 2014 року в іншій справі, не могло бути і не було підставою для ухвалення апеляційним судом Запорізької області рішення від 16 грудня 2015 року у цій справі.

Оскільки, апеляційним судом у самому рішенні від 16 грудня 2015 у цій справі у мотивувальній частині останнього прямо зазначено (т.с. 3 а.с. 202) про те, що «04 березня 2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було частково задоволено апеляційну скаргу Банку; рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 вересня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 27 листопада 2014 року, постановлені у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», ТОВ «АТУР» про визнання договору іпотеки припиненим, скасування та виключення з Державних реєстрів записів про обтяження нерухомого майна скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а. с. 147-149 т. 2)».

Таким чином, обставини, на які посилається Банк у своїй вищезазначеній заяві про перегляд рішення апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2015 року у звязку з нововиявленими обставинами у цій справі, до нововиявлених обставин, передбачених ст. 361 ЦПК України та зокрема ч. 2 п. 3 (скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення, що підлягає перегляду), не відносяться.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про відсутність підстав для перегляду рішення апеляційного суду за нововиявленими обставинами у цій справі, а тому заяву Банку про перегляд рішення апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2015 року у звязку з нововиявленими обставинами у цій справі слід залишити без задоволення.

Крім того, у разі відмови Банку у задоволенні його вищезазначеної заяви у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача ОСОБА_2 судових витрат (т.с. 3 а.с. 220), понесених ним при подачі цієї заяви до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 361, 363, 365 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Заяву Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» про перегляд рішення апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2015 року у звязку з нововиявленими обставинами у цій справі залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_1 ОСОБА_14ОСОБА_15