Провадження № 22-ц/783/3924/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Шандра М.М., Копняк С.М.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі: ОСОБА_2, пр.. ОСОБА_3, пр..ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського національного університету імені Івана Франка про визнання незаокнним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Львівського національного університету імені Івана Франка про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено частково; змінено дату звільнення ОСОБА_2 з посади завідувача кабінетом історії геології геологічного факультету Львівського національного університету імені Івана Франка у зв'язку зі скороченням штату працівників (п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України) з «18 серпня 2015 р.» на 21 вересня 2015 року»; стягнуто з Львівського національного університету імені Івана Франка» на користь ОСОБА_2 2208,16 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 31.08.2015 р. по 21.09.2015 р. включно, з яких підлягає утриманню прибутковий податок й інші обов'язкові платежі; в решті позовних вимог ОСОБА_2 до Львівського національного університету Імені Івана Франка - відмовлено;стягнуто з Львівського національного університету імені Івана Франка на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.; стягнуто з Львівського національного університету імені Івана Франка на користь ОСОБА_2 1500 грн. витрат на правову допомогу; допущено негайне виконання рішення в частині стягнення з Львівського національного університету імені Івана Франка» на користь ОСОБА_2 2208,16 грн. середнього робітку за час вимушеного прогулу за період з 31.08.2015 р. по 21.09.2015 р. включно, з яких підлягає утриманню прибутковий податок й інші обов'язкові платежі.

Рішення суду оскаржено ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2. У апеляційній скарзі покликається на його незаконність, необґрунтованість, на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що судом першої інстанції прийнято до уваги пояснення відповідача щодо того, що строк попередження не може бути меншим ніж 2 місяці, а тому нібито дозволено, щоб працівник працював на роботодавця ще 2,5 роки після такого запланованого звільнення невідомо на якій посаді, що не передбачена штатним розписом. Водночас, попри наявність вакантних посад в Університеті (а. с. 180-191, т.2), які б відповідали кваліфікації та/чи спеціальності ОСОБА_2, такі впродовж 2,5 років їй не пропонували. Вказує, що роботодавець обійшов вимогу закону щодо забезпечення гарантій вивільнюваного працівника пропозицією інших вакантних посад в організації, тоді як не запропонував рівнозначної посади чи такої, яка б відповідала кваліфікації та спеціальності працівника, маючи таку можливість. Також, зобов»язання запропонувати вакантні посади на підприємстві зі сторони роботодавця не може ототожнюватися із правом вивільнюваної особи на участь у конкурсі на загальних підстав чи створення роботодавцем додаткового тестування (атестації) для зайняття іншої посади. Враховуючи те, що скорочення чисельності або штату працівників у 2015 року не відбулося, а відтак не було передумов для звільнення ОСОБА_2 з посади за п.1 ст.40 КЗпП України, їй не було запропоновано іншу посаду у створеній лабораторії, наказ ректора ЛНУ ім. І.Франка про припинення трудового договору є таким, що винесено з грубим порушення чинного трудового законодавства та підлягає скасуванню, в тому числі і через те, що його було винесено в період перебування ОСОБА_2 на листку непрацездатності у зв»язку із хворобою. Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши обставини справи та перевіривши доводи скарги, колегія суддів не знаходить підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Судом повно та всебічно встановлено обставини справи, застосовано закон, який регулює спірні правовідносини, забезпечено дотримання процесуальних прав осіб, які беруть участь у справі.

Позивач звернулась до суду з позовом про поновлення її на роботі на посаді завідувача лабораторії еколого-геологічних досліджень кафедри екологічної та інженерної геології і гідрології геологічного факультету Львівського національного університету імені Івана Франка та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Судом першої інстанції позов задоволено частково, захищено порушене трудове право позивача у спосіб зміни дати звільнення з 18.08.2015року на 21.09.2015року, стягнено середній заробіток за цей час вимушеного прогулу. Вирішено питання судових витрат.

Відмовляючи у поновленні на роботі ОСОБА_2, суд першої інстанції прийшов до висновку, що попередження про наступне вивільнення у зв»язку зі змінами в організації виробництва та праці, було проведено з дотриманням вимог закону, позивач була належно повідомлена про наступне вивільнення, їй було запропоновано перелік вакантних посад у ЛНУ ім. І Франка, від яких вона відмовилась у присутності свідків працівників відділу кадрів, що є правом, гарантованим ст.2 КЗпП.Не написала заяву про переведення її на іншу посаду.

З такими висновками суду колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на законі, дійсних обставинах справи, що підтверджуються зібраними доказами, які суд відповідно до вимог ст.212 ЦПК, відобразив у мотивувальній частині рішення.

Крім того, колегія суддів вважає дотриманими також вимоги ст..ч.1ст.43 КЗпП, щодо згоди профспілкового органу на звільнення позивача.

Судом першої інстанції також правильно було враховано роз»яснення Пленуму Верховного Суду України у постанові від 06.11.1992року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» щодо неможливості звільнення працівника в час його непрацездатності. Крім того, Пленум роз»яснив, що суд, вирішуючи трудовий спір про поновлення на роботі, вправі захистити порушене трудове право у спосіб зміни дати звільнення. Отже, це не може вважатись виходом за межі заявлених позовних вимог.

Тому доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє як необґрунтовані, такі, що не спростовують правильність та законність висновків суду першої інстанції.

Згідно ст.213 ЦПК рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з»ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено усі обставини справи, застосовано закон, який регулює спірні правовідносини. Висновки суду щодо відсутності підстав для поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди обґрунтовані. Рішення суду відповідає вимогам ст.213, 214 ЦПК.

На підставі ст.308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, визнаючи, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не ставлять під сумнів його законність.

Керуючись ст.303, п.1ч.1ст.307, 308, п.1ч.1ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржена протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді