Справа №592/7326/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1620/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Лузан Л. В. , Бойка В. Б. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 серпня 2016 року про відмову у задоволенні скарги

у справі за скаргою публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області,

в с т а н о в и л а:

05 серпня 2016 року ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулось до суду з зазначеною скаргою, мотивуючи її тим, що 01 квітня 2011 року Ковпаківським районним судом м. Суми був виданий виконавчий лист №2-426/10 про стягнення з ОСОБА_3 на користь банку боргу у розмірі 530 472 грн.

На підставі рішення АТ «Брокбізнесбанк» звернулось до відділу ДВС Сумського міського управління юстиції з заявою про його примусове виконання.

18 жовтня 2011 року державним виконавцем відділу ДВС Сумського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 29535708 в ЄДРВП.

В забезпечення виконання кредитних зобовязань між ОСОБА_3 та ПАТ Брокбізнесбанк» був укладений договір іпотеки № 139-ф від 29 серпня 2006 року, на підставі якого в іпотеку було передане нерухоме майно, що належить на праві власності боржнику: житловий будинок №54 м. Суми по вул. Бузкова - житловий будинок «А» - панелі, обкладені цеглою, загальною площею 324,7 кв. м, житловою площею 111,5 кв. м; земельна ділянка площею 0,10 га по вул. Бузкова, 54, м. Суми.

09 лютого 2012 року державним виконавцем складено акт опису й арешту майна - двоповерхового житлового будинку площею 324,7 кв. м, що належить боржнику на праві власності по вул. Бузкова, 54, м. Суми.

03 лютого 2016 року державним виконавцем відділу ДВС Сумського міського управління юстиції винесено постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження № 29535708 до Ковпаківського відділу ДВС м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області, державний виконавець якого 17 березня 2016 року виніс постанову про прийняття до виконання виконавчого провадження.

12 квітня 2016 року винесена постанова про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні та призначено субєкта оціночної діяльності ОСОБА_4

17 травня 2016 року винесені постанови про арешт рухомого майна боржника та заборону на його відчуження, а також про оголошення розшуку рухомого майна боржника: ММВЗ, 1992 року, зелений, № шасі 861702, ДНЗ 2933 СУЛ; ММВЗ Минск 31121, № двигуна 190498, № шасі 008296, ДНЗ 7037 СІА; ГАЗ 322132 24, 2002 року, № двигуна 40260 F20050430, № кузова 9701, ДНЗ 00655СА; MERCEDES BENZ 210 D Sprinter, 1997 року, № двигуна 6342, № кузова WDB 9024721Р686653, ДНЗ ВМ 1846 АА; ПГА 1, 2006 року, № шасі 034869, ДНЗ ВМ 3337 ХХ.

Банк зазначав, що державним виконавцем проігноровано черговість стягнення в порушення положень ч. 1 ст. 63 Закону «Про виконавче провадження».

19 травня 2016 року представником AT «Брокбізнесбанк» у відділі ДВС встановлено, що 19 травня 2016 року до відділу надійшли звіт НС 3/5-16 з незалежної оцінки двоповерхового житлового будинку літ. «А-П», загальною площею 324,7 кв. м, що належить ОСОБА_3 і знаходиться за адресою: вул. Бузкова, 24 в м. Суми та звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки, розташованої за адресою вул. Бузкова, 54 в м. Суми.

30 травня 2016 року банк направив листа відділу ДВС з запереченням щодо вартості майна та з проханням відповідно до ч. 4 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» призначити рецензування звіту про оцінку майна, залучивши рецензента ТОВ «АКО ЕКСПЕРТ». Лист надійшов до відділу 03 червня 2016 року.

24 червня 2016 року на адресу банку надійшло повідомлення від ДП «СЕТАМ» від 17 червня 2016 року № 2581/19-18-16 щодо реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів:

- реєстраційний номер лота - 155942;

- відомості про предмет іпотеки - двоповерховий житловий будинок, загальною площею 324,7 кв. м, земельна ділянка 0,1 га, кадастровий № :01:010:0069, що розташовані в м. Суми, вул. Бузкова, 54,

- день та час проведення електронних торгів 07 липня 09 липня 2016 року о 09 год. 00 хв.;

- початкова ціна продажу майна - 564 785 грн.

Посилаючись на положення ч. 3 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» щодо повідомлення державним виконавцем сторонам про результати визначення вартості чи оцінки майна, АТ «Брокбізнесбанк» зазначав, що в звязку з тим, що на адресу банку повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом не надходило, це свідчить про те, що банк не був ознайомлений щодо визначення вартості чи оцінки вказаного майна відповідно до чинного законодавства.

01 липня 2016 року АТ «Брокбізнесбанк» направило скаргу Міністерству юстиції України на рішення, дії та бездіяльність посадових осіб відділу ДВС щодо перевірки виконавчого провадження та зупинення реалізації нерухомого майна боржника, і 29 липня 2016 року отримало відповідь від Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області, про те, що згідно відомостей з електронної системи СЕТАМ, торги 09 липня 2016 року не відбулися у звязку з відсутністю покупців, 14 липня 2016 року державним виконавцем проведено уцінку майна на 25% від початкової вартості, інформацію внесено в СЕТАМ, лот № 160782.

Вартість майна після уцінки становить 423 588,75грн.

Банк вважає, що дії державного виконавця по уцінці майна на 25% вчинені з порушенням вимог ст. 41 Закону України «Про іпотеку», якою визначено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього закону.

У відповідності до ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює примусове звернення стягнення на предмет іпотеки з урахуванням положень закону України «Про іпотеку».

Посилався на наказ Міністерства юстиції України від 16 квітня 2014 року № 656/5, яким було затверджено Тимчасове положення з реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, у ч. 2 Розділу 7 якого встановлено, що уцінка (повторна уцінка) майна проводиться відповідно до статті 62 Закону України «Про виконавче провадження»; уцінка предмета іпотеки проводиться відповідно до статті 49 Закону України «Про іпотеку», та зазначав, що Закон України «Про іпотеку» є спеціальним по відношенню до Закону України «Про виконавче провадження», а тому застосуванню до правовідносин щодо реалізації арештованого майна, яке перебуває в іпотеці, підлягає Закон України «Про іпотеку».

Посилаючись на положення ч. ч. 1, 2 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» щодо прав та обов'язків іпотекодержателя у разі визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, його права придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна, порядку проведення других та третіх торгів та уцінки майна, банк зазначав, що державним виконавцем порушено порядок уцінки майна, не повідомлено стягувача про проведення уцінки, чим позбавлено його права бути присутнім на уцінці майна, проведенням уцінки майна на 25% значно занижено вартість майна, реалізація якого за заниженою вартістю безпосередньо впливає на права та інтереси іпотекодержателя, яким є стягувач.

Банк посилався на те, що на підставі постанови Правління Національного Банку України від 10 червня 2014 року № 339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Брокбзнесбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 11 червня 2014 року № 45 про початок здійснення процедури ліквідації банку та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» на період з 11 червня 2014 року до 10 червня 2015 включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 21 травня 2015 року № 103 продовжено процедуру ліквідації банку та повноваження уповноваженої особи до 10 червня 2016 року включно, а рішенням № 896 Фонду продовжено строк здійснення ліквідаційної процедури банку строком на 2 (два) роки до 10 червня 2018 включно.

Посилаючись на ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яка передбачає, що всі кошти одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку спрямовуються Уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів, банк зазначав, що не може дозволити реалізацію майна боржника за заниженою ціною, так як метою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку є захист прав і законних інтересів вкладників банку та забезпечення ефективної процедури виведення банку з ринку, а перешкоджання проведенню уповноваженою особою заходів, направлених на завершення процедури ліквідації банку та задоволення вимог кредиторів, призводить до порушення законних прав та інтересів вкладників і держави.

Зазначав, що проведені державним виконавцем виконавчі дії щодо завищеної уцінки іпотечного майна фактично паралізують роботу держави в особі уповноваженої особи Фонду по ефективному виведенню неплатоспроможного банку з ринку, з метою подальшого задоволення вимог кредиторів, створюючи незаконні перешкоди, що призвели до унеможливлення подальшого здійснення уповноваженою особою Фонду покладених на нього Законом функцій, у тому числі дотримання процедури ліквідації АТ «Брокбізнесбанк».

ПАТ «Брокбізнесбанк» просило визнати дії державного виконавця відділу ДВС щодо порушення порядку проведення уцінки майна неправомірними; визнати акт уцінки майна від 14 липня 2016 року, складений державним виконавцем відділу ДВС таким, що не підлягає використанню при визначені стартової ціни під час проведення торгів з реалізації майна ОСОБА_3

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 серпня 2016 року відмовлено у задоволенні скарги ПАТ «Брокбізнесбанк» на рішення, дії або бездіяльність осіб державної виконавчої служби.

В апеляційній скарзі ПАТ «Брокбізнесбанк», посилаючись на обставини, наведені в скарзі на дії державного виконавця, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу на рішення, дії та бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби.

Вказує, зокрема, що суд не врахував, що державним виконавцем допущене порушення черговості звернення стягнення на майно боржника, оскільки у боржника ОСОБА_3 є рухоме майно.

Зазначає також, що в порушення вимог ст. 49 Закону України «Про іпотеку» та п. 4.5.10 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, державний виконавець провів уцінку арештованого майна на 25% від початкової вартості протягом 5 днів - 14 липня 2016 року, хоча банк як іпотекодержатель мав право протягом 10 днів - до 20 липня 2016 року придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна, при умові повідомлення державним виконавцем банку про торги, що не відбулися. Дії державного виконавця позбавили банк скористуватися своїм правом, передбаченим ст. 49 Закону України «Про іпотеку».

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відділу ДВС, який заперечує проти скарги та вважає ухвалу суду вірною, дослідивши матеріали справи та перевіривши ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи ПАТ «Брокбізнесбанк» у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець про проведення уцінки майна та її результати не пізніше наступного робочого дня після її проведення повідомляє організатора прилюдних торгів (аукціону), а не стягувача; не пізніше наступного робочого дня після проведення уцінки (повторної уцінки) майна направляє організатору інформацію про проведення уцінки (повторної уцінки), та копію відповідного акта для внесення інформації про проведення повторних (у разі реалізації предмета іпотеки других (третіх) електронних торгів у систему не пізніше наступного робочого дня з дня отримання відповідного акта, а не стягувачу; державному виконавцю надано право уцінки майна з визначенням відсотків уцінки не більш як на 30 відсотків; ним проведені дії (проведено уцінку майна) та прийняте рішення (акт уцінки майна від 14 липня 2016 року) відповідно до закону, у межах його повноважень, і діями та рішеннями державного виконавця права та свободи заявника не порушено, а доводи скарги суперечать вимогам закону.

Проте з такими висновками суду повністю погодитись не можна, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвала суду не відповідає вказаним вимогам процесуального закону.

З матеріалів справи вбачається, що згідно іпотечного договору від 29 серпня 2006 року ОСОБА_3 в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №139-ф від 29 серпня 2006 року передав ПАТ «Брокбізнесбанк» в іпотеку житловий будинок №54 по вул. Бузкова в м. Суми, загальною площею 324,7 кв. м, житлова площа 111,5 кв. м, та земельну ділянку площею 0,10 га, що знаходиться за цією ж адресою.

У Ковпаківському відділі ДВС м.Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області перебуває на виконанні виконавчий лист, виданий Ковпаківським районним судом м.Суми 01 квітня 2011 року № 2-426/10 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованості у розмірі 530 472 грн. Виконавче провадження відкрите постановою державного виконавця від 18 жовтня 2011 року. 09 лютого 2012 року державним виконавцем складено акт опису і арешту майна.

Згідно довідки територіального сервісного центру Регіонального сервісного центру в Сумській області № 233 від 12 травня 2016 року згідно облікових даних АІПС «Автомобіль» та НАІС станом на 11 травня 2016 року за ОСОБА_3 зареєстровані транспортні засоби: ММВЗ (1992), зелений, № двигуна 207859, № шасі 861702; ММВЗ Минск 31121 (1985), зелений, № двигуна 190498, № шасі 008296; ГАЗ 322132 24 (2002), білий, № двигуна 40260F20050430, № кузова 9701; MERCEDES BENZ 210 D Sprinter (1997), білий, № двигуна 6342, № кузова WDB9024721Р686653; ПГА 1, (2006), зелений № шасі 034869.

Постановою державного виконавця від 17 травня 2016 року оголошено розшук зазначеного рухомого майна.

12 квітня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності для надання звіту з незалежної оцінки нерухомого майна, яке належить боржнику - житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: м.Суми, вул. Бузкова, 54. Крім того, постановами від 11 та 12 травня 2016 року державним виконавцем призначено субєкта оціночної діяльності для надання звіту з незалежної оцінки вказаного нерухомого майна.

Звітами щодо грошової оцінки від 18 травня 2016 року визначено, що ринкова вартість житлового будинку складає 431000 грн., а ринкова вартість земельної ділянки - 133785 грн.

30 травня 2016 року ПАТ «Брокбізнесбанк», не погоджуючись з оцінкою вартості вищезазначеного майна і вважаючи таку оцінку заниженою, надіслало до Ковпаківського відділу ДВС м.Суми лист, в якому просило провести рецензування звіту про оцінку нерухомого майна.

Ковпаківський відділ ДВС м. Суми Головного територіального управління юстиції направив на адресу Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби заявку на реалізацію арештованого майна: двоповерхового житлового будинку, загальною площею 324,7 кв. м, по вул. Бузкова, 54 в м. Суми та земельну ділянку 0,1 га за вказаною адресою на загальну суму 564 785 грн.

24 червня 2016 року на адресу АТ «Брокбізнесбанк» надійшло повідомлення від Державного підприємства «СЕТАМ» щодо реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів зазначеного нерухомого майна.

Згідно повідомлення Сумської філії ДП «СЕТАМ» 07 липня 2016 року електронні торги по лоту № 155942 не відбулися.

Згідно акту державного виконавця Ковпаківського відділу ДВС м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 14 липня 2016 року проведена уцінка майна, а саме: двоповерхового житлового будинку загальною площею 324,7 кв. м по вул. Бузкова, 54 в м. Суми та земельної ділянки 0,1 га за цією ж адресою. Загальна сума після уцінки становить 423588,75 гр.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до провадження виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 386 ЦПК України передбачено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Статтею 387 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунули порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права та свободи.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (виконавчому документі), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом й цим Законом.

Статтею 13 Закону України "Про виконавчу службу" визначено, що дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону

України "Про іпотеку".

Згідно зі ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження" для оцінки нерухомого майна, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі

відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в

якому фактично проживає боржник.

Згідно ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори

боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку

придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися.

Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах може бути зменшеною не більше ніж на 25 відсотків. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах може бути зменшена не більш як на 50 відсотків початкової вартості майна.

Згідно розяснень, які містяться в п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

При задоволенні скарги суд не вправі допустити негайне виконання рішення.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв'язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Таким чином, розглядаючи скаргу на дії, рішення або бездіяльність державного виконавця, суд повинен був встановити наявність чи відсутність тих обставин, якими обгрунтовувалась скарга банку.

Між тим, як вбачається з оскаржуваної ухвали суду, в ній наведені чотири сторінки змісту скарги банку, три сторінки заперечень відділу ДВС, які, відповідно до змісту ст. 57 ЦПК України, не є доказами в справі, а також наведені норми матеріального права.

В ухвалі взагалі відсутнє викладення обставин, які встановив суд, розглядаючи скаргу банку, та посилання на докази, на підставі яких встановлені зазначені обставини та зроблені висновки суду про наявність правових підстав для відмови у задоволенні скарги, що свідчить про те, що викладені банком доводи скарги не знайшли свого вирішення в судовому рішенні, тобто в ухвалі суду.

З огляду на вищенаведені норми матеріального та процесуального права, суд не виконав вимоги закону щодо обґрунтованості рішення суду, яким є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити та зробити висновок про обґрунтованість апеляційної скарги, що є підставою для направлення справи на новий розгляд.

Не зважаючи на те, що за результатами розгляду скарги на дії державного виконавця судом постановлюється ухвала, а не рішення суду, зазначена ухвала, враховуючи вищенаведені розяснення постанови Пленуму суду касаційної інстанції та положення розділу УП ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», повинна відповідати вимогам ст. 213 ЦПК України.

Зокрема, суд не визначився з строком подання скарги на дії державного виконавця, враховуючи заперечення з цього приводу державного виконавця, та розяснення, які містяться в п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», згідно яких, відповідно до ст. 385 ЦПК України, скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у 10-денний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Суд, розглядаючи скаргу банку, також не врахував, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться інша цивільна справа №592/6138/16-ц за скаргою ПАТ «Брокбізнесбанк», заінтересовані особи: ОСОБА_3, Державне підприємство «СЕТАМ», на дії державного виконавця Ковпаківського відділу ДВС м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області, в якій 30 червня 2016 року ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулося до суду зі скаргою, яку також мотивувало, зокрема, тим, що 19 травня 2016 року до відділу ДВС надійшли звіти з оцінки будинку і земельної ділянки, і 30 травня 2016 року на адресу відділу ДВС банк направив листа, в якому не погоджувався з вартістю зазначеного майна, вважаючи її заниженою, та просив провести рецензування звіту про оцінку майна, проте 24 червня 2016 року до банку надійшло повідомлення від ДП «СЕТАМ» щодо реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів.

Також банк вбачав неправомірність дій державного виконавця при примусовому виконанні рішення суду і в тому, що державний виконавець, порушуючи положення ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», не дотримався черговості звернення стягнення на майно боржника, вказував на розбіжності щодо зазначення номеру будинку, вказаного у звіті з незалежної оцінки майна і у постанові державного виконавця про призначення експерта - субєкта оціночної діяльності та повідомленні ДП «СЕТАМ».

У зазначеній справі банк просив суд зупинити реалізацію арештованого нерухомого майна, зупинити виконавче провадження № ЄДРВП 29535708, визнати дії державного виконавця відділу щодо передачі на реалізацію нерухомого майна до Державного підприємства «СЕТАМ» неправомірними, зобовязати державного виконавця відділу відкликати з реалізації нерухоме майно, зобовязати державного виконавця відділу першочергово звернути стягнення на рухоме майно боржника.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 липня 2016 року в зазначеній справі було відмовлено в задоволенні скарги банку. За апеляційною скаргою банку ухвалою апеляційного суду Сумської області від 31 серпня 2016 року було скасовано зазначену ухвалу суду, а справу надіслано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, в вищезазначеній справі вимоги скарги обґрунтовувались тими ж самими обставинами, що і вимоги скарги в даній справі.

Фактично в оскаржуваній ухвалі від 18 серпня 2016 року в даній справі суд дав оцінку тим обставинам, які є на сьогодні предметом оскарження у іншій справі, яка знаходиться на розгляді в суді першої інстанції, без зазначення, які ж обставини при розгляді скарги в даній справі ним встановлені.

Розглядаючи скаргу на дії державного виконавця, суд не вирішив питання про обєднання скарг, які обґрунтовувались одними і тими ж обставинами.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.

Межі заявлених вимог включають в себе, зокрема, предмет та підстави позову.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 31, п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги.

Згідно розяснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», предмет позову це те, що конкретно вимагає позивач, підстава позову чим він обґрунтовує свої вимоги, зміст вимоги - який спосіб захисту свого права він обрав. Оскільки підставою є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

З огляду на те, що в обох справах з різним змістом вимог підставами скарг є одні і ті ж обставини, суду слід визначитись, які обставини він вважає встановленими, виходячи з доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, та залежно від цього зробити правовий висновок про законність дій, рішень або бездіяльності державного виконавця, з огляду на положення ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

Заперечуючи проти скарги, відділ ДВС посилався на те, що банк пропустив десятиденний строк на звернення щодо оцінки майна, проте суд не перевірив зазначене питання та залишив поза увагою доводи скарги про не реагування відділу ДВС на заяву банку про рецензування звіту про оцінку майна, не дав оцінки доводам про те, що державний виконавець позбавив банк права на придбання майна після перших торгів, що не відбулись, завчасно провівши уцінку майна.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Оскільки оскаржувана ухвала суду не відповідає вимогам закону внаслідок порушення судом порядку вирішення питання, встановленого законом для його вирішення, вона підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» задовольнити частково.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 серпня 2016 року про відмову у задоволенні скарги в даній справі скасувати.

Повернути цивільну справу до Ковпаківського районного суду м. Суми для нового розгляду скарги публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -