Справа № 573/2681/15-ц
Номер провадження 2/573/38/16
РІШЕННЯ

іменем України

27 січня 2016 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Кліщ О.В.

при секретарі: Пушкаловій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Верхосульської сільської ради, третіх осіб: Улянівської державної нотаріальної контори, Відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області, - про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом,-

В С ТА Н О В И В:

16 грудня 2015 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою про визнання права власності у порядку спадкування за законом на земельну ділянку, мотивуючи позовні вимоги тим, що 14 березня 2010 року померла їх мати та дружина ОСОБА_4, яка до дня смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1.

При житті ОСОБА_4 мала у власності земельну ділянку розміром 4,27 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Верхосульської сільської ради Білопільського району, передану їй у приватну власність на підставі розпорядження голови Білопільської райдержадміністрації від 19.03.2002 року №89, право на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю ОСОБА_5 Р2 № 658136, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №162.

Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на її майно, в тому числі і на зазначену вище земельну ділянку.

На день смерті ОСОБА_4 позивачі проживали та були зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_2, тому фактично прийняли спадщину.

Позивач ОСОБА_1, являючись чоловіком ОСОБА_4, та ОСОБА_2 і ОСОБА_3, являючись дітьми ОСОБА_4, є спадкоємцями її майна першої черги за законом і мають право на успадкування спадщини після померлої дружини та матері.

Позивачі задля оформлення спадщини звернулися до нотаріальної контори, але при розгляді документів виявили, що відсутній оригінал державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, що належала ОСОБА_4, який за невідомих позивачам обставин був втрачений. У Відділі Держкомзему у Білопільському районі позивачам видали копію правовстановлюючого документа, пояснивши, що оригінали державних актів на померлих не видаються.

Відповідно до пункту 3.5 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Тому позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 просять суд визнати за ними право власності за кожним на 1/3 частину земельної ділянки, яка належала їх дружині та матері ОСОБА_4

В судове засідання позивачі не зявилися, надали суду заяви (особисті від імені ОСОБА_3 та від імені представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_6О.) про розгляд справи без їхньої участі та повне задоволення позовних вимог.

Представник відповідача - Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області до суду не зявився, передали суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради та що не заперечують проти визнання права власності на земельну ділянку за позивачами.

Третя особа - нотаріус Улянівської районної державної нотаріальної контори до суду не зявилася, була належним чином сповіщена про день, час та місце розгляду справи. Направила до суду заяву про розгляд справи без її присутності, та що проти заявлених вимог не заперечує, повідомляє, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась.

Третя особа - Відділ Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області свого представника в судове засідання не направили, повідомлені належним чином про дату розгляду справи.

Суд розглядає справу на підставі статті 197 ч.2 ЦПК України, згідно якої у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України за умови визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оцінивши зібрані по справі докази, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 народилася 29 грудня 1995 року в с.Курасово Білопільського району, її батьки: ОСОБА_1 та ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8).

Після укладення шлюбу 24 грудня 2014 року з ОСОБА_5 позивачка змінила своє дошлюбне прізвище ОСОБА_4 на прізвище чоловіка ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.9).

Позивач ОСОБА_3 народився 07 червня 1994 року в с.Курасове Білопільського району, його батьки: ОСОБА_1 та ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про шлюб, який був укладений 15 травня 1993 року, позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є чоловіком та дружиною (а.с.7).

14 березня 2010 року дружина та мати позивачів ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.11).

При житті ОСОБА_4 мала у земельну ділянку розміром 4,27 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Верхосульської сільської ради Білопільського району, передану їй у приватну власність на підставі розпорядження голови Білопільської райдержадміністрації від 19.03.2002 року №89, право на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю ОСОБА_5 Р2 № 658136, який зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №162 (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на її майно, в тому числі на зазначену вище земельну ділянку.

Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого 14 вересня 2015 року Відділом Держземагентства у Білопільському районі, земельна ділянка ОСОБА_4 складається з ріллі площею 4,1390 га та сіножатей площею 0,1260 га, і вартість її становить 127 699 грн. 53 коп. (а.с.13).

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини першої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Враховуючи, що ні відповідач, ні треті особи, не заперечували обставин справи, - суд вважає правомірним визнати за позивачами право власності на спадкове майно.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/.

За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05. 2008 року, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до п.1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-1У право на земельну частку (пай) мають громадяни- спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом чи Державним актом.

Відповідно ст.81 Земельного Кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі, в тому числі, прийняття спадщини.

Згідно зі статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Позивачі своєчасно прийняли спадщину за законом після смерті матері та дружини ОСОБА_4 шляхом управління спадковим майном.

Судом встановлено, що майнові права на спадкове майно у звязку зі смертю фізичної особи-спадкодавця, не припиняються, а переходять в порядку правонаступництва /спадкування/. Момент переходу прав в порядку спадкування за законом визначається як час відкриття спадщини. З цього моменту права та обовязки спадкодавця належать спадкоємцеві /ч.5 ст.1268 ЦК/.

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Таким чином, судом встановлено, що сукупність прав та обовязків /спадщина/ після смерті ОСОБА_4 перейшли в порядку спадкування за законом позивачам, згідно своєчасного прийняття спадщини позивачами, тому вони є спадкоємцями і власниками спадкових прав, а саме власниками права на спадкове майно зазначену вище земельну ділянку, яку позивачі в установленому законом порядку успадкували від ОСОБА_4

Таким чином, за вищевказаних обставин, суд вважає за можливе визнати за позивачами право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 в таких частках: за ОСОБА_1 1/3, за ОСОБА_3 1/3, за ОСОБА_2 1/3 земельної ділянки площею 4,27 га, - спадщини померлої 14 березня 2010 року ОСОБА_4

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 8, 10, 11, 27, 60,61, 209, 213, 215,294 ЦПК України, ст. ст.3, 182,328, 1216,1261,1268,1270,1278 ЦК України, ст.81 ЗК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_4, яка померла 14 березня 2010 року, право власності на 1/3 частку земельної ділянки розміром 4,27 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, переданої у приватну власність на підставі розпорядження голови Білопільської райдержадміністрації від 19.03.2002 року №89, право на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю ОСОБА_5 Р2 № 658136, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №162 та виданий 18 червня 2002 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 14 березня 2010 року, право власності на 1/3 частку земельної ділянки розміром 4,27 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, переданої у приватну власність на підставі розпорядження голови Білопільської райдержадміністрації від 19.03.2002 року №89, право на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю ОСОБА_5 Р2 № 658136, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №162 та виданий 18 червня 2002 року.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 14 березня 2010 року, право власності на 1/3 частку земельної ділянки розміром 4,27 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, переданої у приватну власність на підставі розпорядження голови Білопільської райдержадміністрації від 19.03.2002 року №89, право на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю ОСОБА_5 Р2 № 658136, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №162 та виданий 18 червня 2002 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя