Справа № 263/3902/16-ц
Провадження № 2/263/1266/2016
10 травня 2016 року Жовтневий районний суд міста Марiуполя Донецької областi у складi головуючого суддi ОСОБА_1, при секретарi ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі суду в м. Марiуполi цивiльну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,
Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_4 міської ради про визнання за ним права власності в порядку спадкування після смерті свого діда ОСОБА_5, який помер 03.02.2014 року, на квартиру АДРЕСА_1.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 03 лютого 2014 року помер ОСОБА_5, який постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначена квартира на праві приватної власності належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності житло від 01.03.1993 року та свідоцтва про право на спадщину по закону від 22.04.2011 року. Однак правовстановлюючі документи на квартиру при житті спадкодавця ОСОБА_5 були втрачені. На випадок смерті ОСОБА_5 11.09.2007 року залишив заповіт, яким заповів вказану квартиру своїй дочці ОСОБА_6 11.09.2011 року ОСОБА_5 залишив другий заповіт, яким заповів все належне йому майно своєму синові ОСОБА_7 однак останній спадщину за заповітом не прийняв, оскільки в установлений законом строк не подав за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини за заповітом і разом зі спадкоємцем на дату смерті останнього не проживав. Таким чином на спадкове майно ОСОБА_5 відкрилась спадщина за законом для першої черги спадкоємців, якими є діти спадкодавця: син ОСОБА_7 та дочка ОСОБА_6, яка померла 11.09.2013 року. ОСОБА_3, позивач у справі, є єдиним сином ОСОБА_6 інших спадкоємців, які мають право на обовязкову частку спадкового майна ОСОБА_5, немає. Дружина спадкодавця ОСОБА_8 померла 22.07.2000 року. Спадщину після смерті свого діда ОСОБА_5 по закону за право представлення ОСОБА_3 прийняв, оскільки в установлений законом шестимісячний строк звернувся до Першої маріупольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в порядку представлення. Проте 13.11.2016 року позивачеві було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірну квартиру. Просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_5
Представник позивача за довіреністю ОСОБА_9 та представник позивача ОСОБА_10 надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні.
Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради ОСОБА_11 надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення.
Дослiдивши матерiали справи, суд вважає, що позов пiдлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.ст. 355, 356, 357, 392 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності на житло № 318, виданого 01.03.1993 року Державним підприємством по ремонту та експлуатації житлового фонду «Житловик» ОСОБА_5, а також ОСОБА_8 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_2.
Згідно зі свідоцтвом про народження ШЯ № 893891, виданого Ленінським райбюро ЗАЦС м. Вільнюс, 26.02.1952 року народилась ОСОБА_12. Батьки: ОСОБА_5 та ОСОБА_8
Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу I-НО № 418871, виданого Палацом одруження міста Донецька, 30.03.1973 року ОСОБА_13 та ОСОБА_12 зареєстрували шлюб. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині «Попова».
Відповідно до свідоцтва про народження Серії ІІ-НО № 370692, виданого 16.07.1974 року Відділом ЗАЦС Київського району м. Донецька, 26.06.1974 року народився ОСОБА_3. Батьками вказані ОСОБА_13 та ОСОБА_6
Згідно зі свідоцтвом про смерть, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області, 22.07.2000 року померла ОСОБА_8, актовий запис № 1427.
11.09.2007 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_14, яким заповів ОСОБА_6 належну йому квартиру АДРЕСА_1.
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого 22.04.2011 року державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_14, спадкоємцем на ? частку квартири АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_8 є її чоловік ОСОБА_5
Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби ОСОБА_4 МУЮ у Донецькій області, 11.09.2013 року померла ОСОБА_6, актовий запис № 689.
03.02.2014 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 774641, виданим повторно 15.07.2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_4 МУЮ у Донецькій області, актовий запис № 262.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно з ч. 3 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Судом встановлено, що позивач у справі ОСОБА_3 є єдиним сином дочки померлого ОСОБА_5 ОСОБА_6, та на підставі ч. 1 ст. 1266 ЦК України, є спадкоємцем за законом за правом представлення.
У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно ст. 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.
Як вбачається з ОСОБА_14 про реєстрацію в Спадковому реєстрі Першої маріупольської державної нотаріальної контори від 21.07.2014 року № 37926028, після смерті ОСОБА_5, померлого 03.02.2014 року, заведена спадкова справа № 417/2014, зареєстрована в реєстрі за № 56326756.
Зі спадкової справи № 417/2014 року вбачається, що 21.07.2014 року ОСОБА_3 звернувся до Першої маріупольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, який помер 03.02.2014 року.
Відповідно до постанови державного нотаріуса Першої маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_14 від 13.11.2015 року № 2453/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартири АДРЕСА_1 на імя ОСОБА_3 після смерті його діда ОСОБА_5 відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру, а також у звязку з відсутністю відомостей про проведення державної реєстрації права власності на квартиру, що належала ОСОБА_5
Отже за даними наведених вище витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі та Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_3 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 в порядку представлення, та у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на квартиру, а також відсутні відомості про проведення державної реєстрації права власності на квартиру, що належала ОСОБА_5
Згідно із технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1, загальна площа вказаної квартири складає 49,6 кв.м, житлова 29,8 кв.м. Квартира складається з двох кімнат, у тому числі: першої кімнати площею 12,9 кв.м., другої кімнати площею 16,9 кв.м., кухні площею 5,3 кв.м, вбиральні (сполученої) площею 1,0; кв.м 1,9 кв.м, коридору площею 8,1 кв.м, вбудованої шафи площею 1,9 кв.м, 0,4 кв.м, 0,4 кв.м.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Абзацом 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України передбачено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно із ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частина 2 статті 3 цього Закону визначає, що державна реєстрація гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Згідно з ч. 4 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.
Тобто такі права мають підтверджуватися відповідними правовстановлюючими документами, а право власності бути зареєстрованим належним чином, відповідно до закону, оскільки такою реєстрацією держава визнає наявність цих прав і гарантує їх достовірність.
Разом з тим видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5).
Враховуючи той факт, що на теперішній час позивач позбавлений можливості зареєструвати своє право на спадщину, суд вважає необхідним захистити права позивача та визнати за ним в судовому порядку право власності на квартиру АДРЕСА_1.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. ст. 182, 328, 331, 355, 356, 357, 392, 1217, 1268, 1261 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер 03 лютого 2014 року, на квартиру № 29, загальною площею 49,6 кв.м, житловою площею 29,8 кв.м, в будинку № 5 по вулиці Бахчиванджі в місті Маріуполі Донецької області.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.М. Томілін