Справа № 440/626/15 Головуючий у 1 інстанції: Журибіда Б.М.
Провадження № 22-ц/783/798/16 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Буського районного суду Львівської області від 23 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

встановила:

В квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання двох дітей та стягнення аліментів на її утримання, як дружини, з якою проживає малолітня дитина до досягнення нею трирічного віку. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що вони не зійшлись характерами, мають кардинально різні погляди на життя, сім'ю, різні інтереси, діаметрально різні погляди на сімейні цінності, не розуміють один одного, внаслідок чого між ними виникають непорозуміння. Хоча проживають в одному будинку, не ведуть спільне господарство. Оскільки відповідач має значний дохід, добровільної домовленості про матеріальне забезпечення між сторонами не досягнуто, просила стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання дітей: сина ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки із всіх видів заробітку відповідача. Крім того, з врахуванням ст. 84 СК України, так як донька проживає разом з нею, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу відповідача, на своє утримання, як дружини, з якою проживає дитина до досягнення донькою ОСОБА_8 трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6.

Оскарженим рішенням Буського районного суду Львівської області від 23 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, зареєстрований 31.08.1996 року у виконавчому комітеті Красненської селищної ради Буського району Львівської області, актовий запис №25.

Після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище «ОСОБА_2».

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду в частині відмови щодо стягнення аліментів ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з'ясовані обставини справи. Посилається на норми ст.ст.84, 180 Сімейного кодексу України та зазначає, що відповідач має постійний дохід, життям дитини не цікавиться, ніякої фінансової допомоги на утримання дітей не має. Вказує, що в даний час син навчається, а донька відвідує дитячий садок, всі витрати на навчання та садок несе особисто.

Просить рішення суду в частині відмови про стягнення аліментів скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду в повній мірі не відповідає.

Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31.08.1996 року у виконавчому комітеті Красненської селищної ради Буського району Львівській області, актовий запис № 25, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1, повторно виданим 22.04.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Буського районного управління юстиції у Львівській області.

Задовольняючи позов в частині розірвання шлюбу районний суд виходив з того, що сімейне життя у сторін не склалося через те, що в них різні характери, різні погляди на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства, вони не розуміють один одного, через що між ними часто виникають непорозуміння, втратили почуття поваги і любові один до одного, що й призвело до розпаду сім'ї. Тривалий час не ведуть спільне господарство, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім'ї.

Рішення суду в частині розірвання шлюбу не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Встановлено, що від подружнього життя мають двох дітей, сина ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2, видане Красненською селищною радою 12.04.2000 року, актовий запис № 12) та доньку ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3, видане виконавчим комітетом Красненської селищної ради 21.11.2012 року, актовий запис № 69).

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення аліментів районний суд виходив з того, що позивачкою не надані докази в підтвердження обставини того, що діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, не наведено обґрунтування ухилення відповідача від матеріального забезпечення дітей, також не наведено підстав для стягнення аліментів з відповідача на своє утримання як дружини, з якою проживає малолітня дитина до досягнення трирічного віку.

Однак такі висновки суду частково не відповідають обставинам справи з врахуванням наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Встановлено, що сторони проживають разом в одній квартирі в смт. Красне вул. Проектна 9/1 Буського району Львівської області, однак ведуть окремо господарство.

Апелянт посилається в апеляційній скарзі на те, що відповідач ніякої фінансової допомоги на утримання дітей не надає.

Відповідач надав суду заперечення на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що вони та їх діти проживають разом за однією адресою. Вказує, що піклується про дітей так само як і позивачка, офіційно працевлаштований, отримує хорошу заробітну плату, яку витрачає виключно на утримання сім'ї, а саме оплачує комунальні послуги, купує продукти харчування, одяг. Також вказує, що оплачує сину гуртожиток, який є студентом коледжу.

В засіданні судової колегії з пояснень сторін та представлених ними письмових доказів встановлено, що позивач оплачує по 350 грн. щомісячно за відвідування дочкою ОСОБА_8 дитячого садка, а відповідач оплатив 850 грн. та 215 грн. за проживання сина сину ОСОБА_7 в гуртожитку коледжу.

В той же час позивач ствердила, що відповідач не надає інших коштів на утримання дітей, а відповідач не представив доказів на спростування цих обставин.

Відповідач не представив доказів про те, що він добровільно відраховує з свого заробітку аліменти на дітей.

При таких обставинах з врахуванням вимог ст.ст.180,183 СК України позов в частині стягнення аліментів на дітей слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку.

Щодо стягнення аліментів на корить позивача, судова колегія прийшла до висновку, що в цій частині позову слід погодитись з рішенням суду.

При цьому судова колегія враховує те, що при стягненні з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку на дітей та в розмірі в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку на утримання позивачки, загальна їх сума перевищувала б 1/2 частину його заробітку, а отже він в силу матеріального становища не зміг би їх сплачувати.

Крім того сама позивач не заперечує того, що на час ухвалення оспорюваного рішення суду дочка ОСОБА_8 досягнула віку три роки, як і тої обставини, що відповідач сплачує кошти на утримання будинку, в якому вони проживають.

В засідання судової колегії ОСОБА_5 представив квитанції про оплату послуг за газопостачання в будинку.

Таким чином інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.2-4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Буського районного суду Львівської області від 23 листопада 2015 року в частині відмови у стягненні аліментів, скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та жителя АДРЕСА_1, (ІПН НОМЕР_4) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, (ІПН НОМЕР_5) аліменти на дітей: сина ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_1), доньки ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_2) в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В