Номер провадження 2/754/1954/16
Справа №754/604/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Макас Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Суб"єкт підприємницької діяльності - фізична особа підприємець ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Насобіна Ганна Олександрівна, про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.12.2014 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Камілла". Згідно із п.1 вказаного Договору позивач передав належну йому частку у Статутному капіталі Товариства у розмірі 40 %, а відповідач прийняв вищевказану частку у власність та сплачує за неї грошову суму у розмірі, у порядку та на умовах, викладених у Договорі. Право власності продавця на частку у Статутному капіталі підтверджується Статутом Товариства. Відповідно до свідоцтва Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Камілла" від 17.12.2014 року частка учасника ОСОБА_1 сформована у повному обсязі та дорівнює 40 %, що становить 8000000, 00 грн. Зобов'язання перед Товариством позивач щодо належної йому частки виконав у повному обсязі. Пунктом 6 Договору передбачена вартість відчужуваної частки у Статутному капіталі Товариства у розмірі 40%, що становить 8000000, 00 грн. Продаж вищевказаної частки у розмірі 40 % вчинено за 8000000, 00 грн., які відповідач зобов'язувався сплатити позивачу протягом 60 календарних днів з моменту укладення та підписання договору, а позивач зобов'язався прийняти вищевказані грошові кошти, про що свідчать підписи на останній сторінці договору. Проте відповідач ОСОБА_3 не виконав належним чином свої зобов'язання, передбачені п. 1, 6 Договору, не сплатив вказаної суми коштів та подав на державну реєстрацію зміни до установчих документів щодо складу учасників Товариства, внаслідок чого на момент звернення з цим позовом виникла заборгованість у розмірі 8000000, 00 грн. 14.01.2015 року ОСОБА_3 здійснив переведення на себе частки статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Камілла" у розмірі 40 %, але грошові кошти позивачу у сумі 8000000, 00 грн., які він зобов'язувався сплатити протягом двох місяців за договором купівлі-продажу частки, не сплатив. 05.05.2015 року між позивачем та СПД-ФОП ОСОБА_4 був укладений нотаріально посвідчений Договір про відступлення права вимоги за Договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Камілла" № 1491 від 17.12.2014 року та про зміну Первісного кредитора на нового. Згідно з п. 2.1 Договору про відступлення права вимоги за передане право вимоги до Боржника за Основним договором Новий кредитор сплачує первісному Кредитору грошову плату у розмірі 1000, 00 грн., яку Новий кредитор оплачує до моменту нотаріального посвідчення цього договору. Факт підписання та нотаріального посвідчення цього говору підтверджує повну оплату Новим кредитором за передане йому право вимоги від Первісного Кредитора. Повідомлено, що боржник зобов'язувався сплатити борг протягом трьох днів шляхом переведення грошових коштів на рахунок Нового кредитора, а також повідомлено, що первісним кредитором було надано майнову поруку Новому кредитору за виконання боржником грошового зобов'язання в розмірі 20000, 00 грн. ОСОБА_3 грошове зобов'язання щодо розрахунку за Договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства № 1491 від 17.12.2014 року у встановлений термін не здійснив. 12.05.2015 року новим кредитором СПД-ФОП ОСОБА_4 було направлено вимогу позивачу про невиконання простроченого грошового зобов'язання за договором купівлі-продажу частки у статутному фонді Товариства. На час подачі даного позову позивач не виконав своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Торговий дім "Камілла". Як стало відомо позивачу, 20.04.2015 року між ОСОБА_7, яка діяла від імені ОСОБА_3, та ОСОБА_2 був укладений Договір дарування земельної ділянки, зареєстрований у реєстрі під № 468, за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,1000 га. Позивач зазначає про те, що при укладанні даного договору мала місце лише імітація правочину, договір укладався з відсутністю наміру створити ті правові наслідки, що задекларовані у правочині. Вказує про те, що відповідач ОСОБА_3 умисно вчинив погіршення свого матеріального становища, що спричинило зменшення розміру його активів, з метою уникнення грошової відповідальності перед кредитором та невиконання цивільно-правових обов'язків у відповідності до Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Торговий дім "Камілла" № 1491 від 17.12.2014 року. Договір дарування земельної ділянки грубо порушує майнові права та інтереси позивача на відновлення свого порушеного зі сторони відповідача матеріального становища, у зв'язку з невиконанням та ухиленням ним від сплати боргу за купівлю у позивача частки у розмірі 40 %. Даний договір є фіктивним, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_2, перебуваючи у змові та маючи спільний умисел, уклали даний договір з єдиною метою приховати нерухоме майно ОСОБА_3 задля уникнення та ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх обов'язків щодо сплати позивачу грошових коштів у сумі 8000000, 00 грн. за придбані 40 % частки у відповідності до договору купівлі продажу частки у статутному фонді Товариства. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати недійсним правочин, укладений між ОСОБА_7, яка діяла від імені ОСОБА_3, та ОСОБА_2 від 20.04.2015 року № 468, визначеного як Договір дарування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, площею 0, 1000 га, у зв"язку з його фіктивністю та ухиленням ОСОБА_3 від виконання своїх цивільно-правових обов"язків.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Зазначила, що оспорюваний договір відповідає вимогам діючого законодавства, а тому підстав для визнання його недійсним немає.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення проти позову. Зазначив, що позовні вимоги безпідставні та необґрунтовані, оспорюваний договір повністю відповідає вимогам діючого законодавства, а тому підстав для задоволення позову немає.

Третя особа - ФОП ОСОБА_4 - у судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Насобіна Г.О. - у судове засідання не з"явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду письмові пояснення, в яких також просила розглядати справу в її відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності третьої особи, за наявних у справі матеріалів.

Вислухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, третьої особи, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.12.2014 року між позивачем ОСОБА_1, з однієї сторони, та відповідачем ОСОБА_3, з другої сторони, був укладений Договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Камілла" (а.с. 17-18).

У своїх позовних вимог ОСОБА_1 вказує про те, що кожна із сторін, уклавши вказаний вище Договір купівлі-продажу, взяла на себе зобов'язання, а саме: позивач передав належну йому частку у статутному капіталі Товариства, а відповідач прийняв частку у власність та сплачує за неї грошову суму у порядку та на умовах, визначених вказаним вище Договором. Позивач, зі свого боку, виконав покладені на нього договором зобов'язання у частині продажу та передачі відповідачу належної йому частку у статутному капіталі, у порядку та на умовах, передбачених договором. Проте відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання, передбачені п. 1, 6 Договору, та не сплатив вказаної вище суми коштів, подав на державну реєстрацію зміни до установчих документів щодо складу учасників товариства, внаслідок чого на момент звернення з даним позовом до суду виникла заборгованість у розмірі 8000000, 00 грн. 14.01.2015 року реєстраційною дією № 2019860 ОСОБА_3 здійснив переведення на себе частки статутного капіталу Товариства у розмірі 40 %, але грошові кошти позивачу у розмірі 8000000, 00 грн., які він зобов'язувався сплатити протягом двох місяців за договором купівлі-продажу частки, не сплатив.

05.05.2015 року між позивачем ОСОБА_1, з однієї сторони, та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, з другої сторони, був укладений нотаріально посвідчений Договір про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Камілла" № 1491 від 17.12.2014 року та про зміну Первісного кредитора на нового (а.с. 25-26).

Заявою-вимогою (повідомленням) від 05.05.2015 року позивач повідомив відповідача ОСОБА_3 про невиконання зобов'язань у частині перерахування коштів за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства "Торговий дім "Камілла". У заяві позивач вказував про те, що на підставі ст. 509-518, 526, 530, 536, 625 ЦК України ОСОБА_3 зобов'язаний грошові кошти у розмірі 8000000, 00 грн. основного боргу з нарахованими процентами, враховуючи індекс інфляції, перерахувати на рахунок нового кредитора - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 у термін, що не перевищує трьох календарних днів (а.с. 24). Також відповідача було проінформовано, що позивачем було надано майнову поруку за виконання Боржником грошового зобов'язання, визначеного у п. 6 ч. 2 Основного договору у розмірі 20000, 00 грн. Згідно із п. 2.1 Договору про відступлення права вимоги за передане право вимоги до Боржника за Основним договором Новий кредитор сплачує первісному Кредитору грошову плату у розмірі 1000, 00 грн., яку новий кредитор оплачує до моменту нотаріального посвідчення цього договору. Повідомлено, що боржник зобов'язувався сплатити борг протягом трьох днів шляхом переведення грошових коштів на рахунок нового кредитора, а також повідомлено, що первісним кредитором було надано майнову поруку новому кредитору за виконання боржником грошового зобов'язання у розмірі 20000, 00 грн.

Повідомленням від 06.05.2015 року позивачем було сповіщено відповідача ОСОБА_3 про укладений Договір про відступлення права вимоги за Договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства "Торговий дім "Камілла" № 1491 від 17.12.2014 року та про зміну Первісного кредитора на нового (а.с. 27).

12.05.2015 року Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 на адресу ОСОБА_3 було направлено вимогу про невиконання простроченого грошового зобов'язання за договором купівлі-продажу частки у статутному фонді Товариства "Торговий дім "Камілла".

20.04.2015 року між ОСОБА_7, яка діяла від імені ОСОБА_3, та ОСОБА_2 був укладений Договір дарування земельної ділянки (а.с. 14-15).

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_7, діючи від імені ОСОБА_3, подарувала земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належну ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 01.06.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, за реєстровим номером № 3166, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_1.

Даний договір дарування укладений у письмовій формі та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Насобіною Г.О. Відповідності до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Насобіною Г.О., реєстраційний номер нерухомого об'єкта майна: 64, реєстраційний номер запису про право власності 9416758 (а.с. 16).

Відповідно до ч.1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Договір дарування є безоплатним, тобто ніякого зустрічного задоволення дарувальник від обдаровуваного не отримує. Юридичним наслідком укладення договору дарування є безповоротне припинення права власності у дарувальника на майно, що є предметом даного договору, та виникнення права власності на нього в обдаровуваної особи. Тобто правовою метою договору дарування є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди в момент його укладання.

Згідно із ст. 718 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Дарунком можуть бути майнові права, якими дарувальник володіє або які можуть виникнути у нього в майбутньому.

Частиною 2 статті 719 ЦК України передбачено, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 722 ЦК України право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання у момент вчинення правочину стороною або сторонами вимог, встановлених ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, а саме зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; вільність волевиявлення учасників правочину та відповідність його їх внутрішній волі та реальність настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Статтею 234 ЦК України передбачено, що правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, є фіктивним. Фіктивний правочин визнається судом недійним.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 року визначено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм права, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, незалежно від того, в якій формі він вчинений, у тому числі у разі його реєстрації. У зв'язку з цим позивач, який звертається із вимогою про визнання правочину фіктивним, має довести відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки. Також для визнання правочину фіктивним ознака вчинення його лише для вигляду має бути властива діям обох сторін правочину.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи його, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Такий правочин завжди укладається умисно. Ознака фіктивності повинна бути властива діям обох сторін правочину.

У постанові від 21.01.2015 року за № 6-197цс14, прийнятої за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, Верховний Суд України зробив висновок щодо застосування ст. 234 ЦК України та зазначив, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Таким чином фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.

Зі змісту оспорюваного позивачем Договору дарування земельної ділянки від 20.04.2015 року вбачається, що сторони у присутності нотаріуса стверджують одна одній, що вони однаково розуміють значення і умови цього договору та його правові наслідки; договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені на волевиявлення кожного з них є вільним і відповідає внутрішній волі, договір укладається між ними без будь якого застосування фізичного чи психічного тиску, договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, не приховує в особі інший правочин та укладається на вигідних для сторін умовах, які не є результатом впливу помилки, обману, насильства або інших тяжких обставин; вони не обмежені в праві укладати правочини: вони не визнані в установленому порядку недієздатними; вони не страждають в момент укладення цього договору на захворювання, що перешкоджають усвідомленню його суті; вони володіють українською мовою, що дає їм змогу правильно зрозуміти зміст цього договору: договір Сторонами прочитаний, зрозумілий і ними же схвалений.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Насобіної Г.О. від 11.02.2016 року, надісланого на адресу суду, виконуючи свої обов'язки, згідно вимог чинного законодавства, нею було роз'яснено ОСОБА_7 та ОСОБА_2 правові наслідки посвідчення договору дарування земельної ділянки та наданий для ознайомлення сторонам примірник договору дарування, а також було ретельно перевірено перелік документів, необхідних для посвідчення правочину та перевірено відсутність будь-яких обмежень, передбачених чинним законодавством. Після досягнення сторонами домовленості по всім суттєвим умовам, подання повного переліку документів для зазначеної нотаріальної дії та підписання договору обома сторонами, керуючись Цивільним кодексом України, Законом України "Про нотаріат" та Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нею був посвідчений договір дарування земельної ділянки (а.с. 76).

Таким чином, суд вважає, що оспорюваний договір дарування земельної ділянки укладений при повному усвідомленні сторонами значення своїх дій, розумінні всіх обставин, які мають істотне значення та такий договір був направлений на реальне настання наслідків його укладення. Також при укладенні договору дарування були дотримані загальні вимоги для чинності правочину встановлені ст. 203 ЦК України, тому такий правочин не може бути визнаний фіктивним. Крім того, факт прийняття дарунку підтверджується реєстрацією договору дарування у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Крім того, судом не приймаються до уваги посилання позивача на те, що на даний час триває судовий розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів і саме у зв"язку з тим, щоб уникнути відповідальності за виконання грошового зобов"язання за даним судовим рішенням відповідач і уклав оспорюваний договір, оскільки позов до суду був поданий лише у травні 2015 року, а оспорюваний договір укладений 20.04.2015 року, що свідчить про те, що відповідач мав намір на реальне настання наслідків укладення договору дарування земельної ділянки.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Крім того, 05.05.2015 року між ОСОБА_1, з однієї сторони, та суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, з другої сторони, був укладений договір про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства "Торговий дім "Камілла" № 1491 від 17.12.2014 року.

Відповідно до п. 1.2 вказаного Договору новий кредитор займає місце первісного кредитора у зобов'язаннях, що виникли з основного договору, в обсязі та на умовах, що існували та існують на момент укладення Основного договору та цього договору. До нового кредитора переходять права Первісного кредитора у зобов'язанні, в обсязі і умовах, що існували на момент переходу цих прав в тому числі і право вимоги, що виникне в майбутньому щодо сплати основного боргу, враховуючи пеню, індекс інфляції. 3% річних, інші права, що забезпечували б виконання договору, тощо (п.13 Договору).

Тобто під час підписання договору відступлення відбулась заміна сторони у зобов'язанні та право вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства "Торговий дім "Камілла" № 1491 від 17.12.2014 року перейшло від ОСОБА_1 до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

Аналогічну норму містить і ст. 514 Господарського кодексу України, з якої вбачається, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, з позовної заяви неможливо встановити, які саме права позивача ОСОБА_1 порушено, оскільки він з моменту підписання договору відступлення втратив право вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства.

За встановлених судом обставин суд вважає, що підстав стверджувати про те, що оспорюваний договір дарування земельної ділянки є фіктивним, немає. Крім того, суду не надано жодних належних доказів на підтвердження порушення прав позивача укладенням між відповідачами договору дарування земельної ділянки, а тому у задоволенні позовних вимог повинно бути відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, Конституцією України, ст. 16, 202, 203, 215, 228, 234, 626, 627, 628, 655 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Суб"єкт підприємницької діяльності - фізична особа підприємець ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Насобіна Ганна Олександрівна, про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Головуючий: