У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Луспеник Д.Д., розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 серпня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У лютому 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 31 січня 2006 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 1 900 доларів США зі сплатою 21, 96 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що співпадає зі строком дії картки. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору ОСОБА_2 утворилась заборгованість.

Ураховуючи викладене та уточнивши позовні вимоги, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 279 доларів 76 центів США, що за офіційним курсом Національного банку України становить 19 697 грн 13 коп.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 серпня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень й доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності зазначених судових рішень.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку, про те, що позичальник не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, допустив заборгованість по кредиту, проте, позивач, кредитодавець, звертаючись до суду за захистом свого порушеного права, пропустив строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, про застосування якого заявила відповідачка (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Суди вірно виходили з того, що термін дії платіжної картки, а, отже, і кінцевий строк дії кредитного договору, сплив у січні 2009 року. Належних та допустимих доказів у встановленому порядку перевипуску картки на новий термін банком надано не було. Крім того, останній платіж ОСОБА_2 було здійснено у 2010 року, а банк звернувся до суду з позовом 18 лютого 2014 року, тобто після спливу строку позовної давності.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України № 6-154 цс 15 від 30 вересня 2015 року, № 6-14 цс 14 від 19 березня 2014 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 серпня 2016 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Д.Д. Луспеник