У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

ЗакропивногоО.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 14 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 6 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 21 березня 2015 року на вул. Набережна р. Стрілки в м. Суми з вини водія ОСОБА_5, який керував автомобілем РУТА 25 СПГ, номерний знак НОМЕР_1, перебуваючи у трудових відносинах з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 У результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) належному йому на праві власності автомобілю Opel Astra, номерний знак НОМЕР_2, яким керував водій ОСОБА_6, завдано механічні пошкодження, а йому майнову шкоду в розмірі 57 270 грн.

31 березня 2015 року між ним та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» укладено угоду про розмір страхової виплати і спосіб здійснення страхового відшкодування, за умовами якої розмір страхового відшкодування становить 19 500 грн.

2 квітня 2015 року на його рахунок страховиком було перераховано страхове відшкодування в розмірі 19 500 грн. Також водій ОСОБА_5 у рахунок відшкодування майнової шкоди частково здійснив відшкодування в розмірі 500 грн.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь 37 270 грн на відшкодування майнової шкоди.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 6 травня 2016 року, провадження у справі закрито з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що є рішення суду, яке набрало законної сили та яким вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет спору й з тих самих підстав.

Погодитись з такими висновками суду не можна, оскільки до них суд дійшов з порушенням норм процесуального права, а апеляційний суд зазначені порушення не усунув.

Судом установлено, що в червні 2015 року ОСОБА_3 звертався до суду з позовом до закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_6, в якому просив стягнути на його користь з ОСОБА_4 49 583 грн 55 коп. на відшкодування майнової шкоди з урахуванням положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (грошові кошти, які перевищують ліміт відповідальності страхової компанії), із закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» 30 тис. грн недоплати за договором страхування, посилаючись на те, що загальна вартість відновлювальних робіт належного йому транспортного засобу становить 99 583 грн 55 коп. (справа № 591/4105/15-ц).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 6 жовтня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Зазначене рішеннясуду визнано судами як таке, що ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той же самий предмет і з тих же самих підстав, з яких у лютому 2016 року заявлено новий позов про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо є таке, що набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

При визначенні підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Звернувшись до суду з новим позовом, на відміну від попереднього, позивач просив стягнути з ОСОБА_4 витрати на здійснення відновлювального ремонту належного йому транспортного засобу в розмірі 37 270 грн, як різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, з урахуванням часткового відшкодування шкоди ОСОБА_5

Ураховуючи викладене, судова колегія вважає, що суди не звернули уваги на відмінність складу учасників цивільного процесуй вартості визначених ремонтних робіт і деталей, які підлягають заміні та ремонту, на зміну підстави позову, не з'ясували усіх обставин, що мають процесуальне значення для прийняття рішення про закриття провадження у справі, що призвело до передчасного застосування п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Крім того, матеріали справи не містять копій судових рішень від 11 серпня 2015 року та від 6 жовтня 2015 року, а з журналу судового засіданні не вбачається, що справа № 591/4105/15-ц і зазначені судові рішення досліджувались судом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 14 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 6 травня 2016 року скасувати, а справу передати до суду першої інстанції для розгляду справи по суті.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

О.В.Закропивний

С.П.Штелик