АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 676/2993/15-ц
Провадження № 22-ц/792/233/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області в складі :

головуючого Кізюн О.Ю.

суддів: Переверзєвої Н.І., Янчук Т.О.

з участю секретаря Косташ К.В.

апелянта та представника відповідача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні справу провадженням № 22ц/792/233 /16 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам'янець - Подільського міськрайонного суду від 19 листопада 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Гаражно - будівельного кооперативу № 4, з участю третьої особи ОСОБА_1, про поновлення на роботі.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,

встановила:

05 травня 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Гаражно - будівельного кооперативу № 4 м. Кам'янець - Подільський, третя особа ОСОБА_1, про поновлення на роботі.

В обгрунтування вимог позивач вказував, що наказом № 211 від 04.04.2015 року його звільнено з посади охоронця - контролера ГБК № 4 на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, однак з цим наказом відповідач його не ознайомив і копію наказу йому не вручив.

Вважає, що звільнення проведено з грубим порушенням трудового законодавства, оскільки покладені на нього трудовим договором обов'язки ним виконувалися сумлінно і під час роботи прогулів він не допускав. Режим роботи охоронця - контролера ГБК № 4 передбачає перебування на робочому місці 24 години підряд. Зміна контролера - охоронця розпочинається з 8 год. і продовжується до 8 год. наступного дня. Він перебував на чергуванні з 8 год. 31.03.2015 року по 8 год.01.04.2015 року. На наступне чергування він заступив о 8 год. 04.04.2015 року і знаходився на робочому місці до 8 год. 05.04.2015 року. Під час чергування керівник ГБК ОСОБА_1. з ним не спілкувався, жодних претензій до нього не було пред'явлено. Відповідач не повідомляв його в чому полягають порушення з його сторони, письмові пояснень перед звільненням також від нього не вимагалися.

Тому позивач просив поновити його на посаді охоронця - контролера ГБК № 4,

стягнути з ГБК № 4 на його користь середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 05.04.2015 року по день поновлення на роботі.

Рішенням Кам'янець - Подільського міськрайонного суду від 19 листопада 2015 року

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Вдовичинський А.В. Справа №22ц/792/ 233 /16

Доповідач -Кізюн О.Ю. Категорія № 53,54

позов задоволено. Поновлено ОСОБА_2 на посаді охоронця - контролера Гаражного - будівельного кооперативу № 4 і стягнуто з ГБК №4 на користь позивача середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 05.04.2015 року по 19.11.2015 року в сумі 11 722 грн. 10 коп., з яких підлягають до стягнення податок на доходи фізичних осіб та

обов'язкові платежі.

Додатковим рішенням цього ж суду від 14 грудня 2015 року стягнуто з гаражно - будівельного кооперативу № 4 в дохід держави 974,40 грн. судового збору (а.с.170)

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати як незаконне і необґрунтоване, і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_1, який одночасно є представником відповідача, апеляційну скаргу підтримав.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином 11.01.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав та мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що ОСОБА_2 з 04.05.2011 року по 04.04.2015 року працював на посаді охоронця - контролера в Гаражно - будівельному кооперативі № 4 м. Кам'янець - Подільський. Згідно наказу №211 від 04.04.2015 року його звільнено з посади охоронця - контролера на підставі п.4 ст.40 Кодексу законів про працю України (а.с.4-5, 42)

Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Статтею 147 КЗпП України визначено, що звільнення є одним із заходів стягнення, яке може бути застосовано до працівника за порушення трудової дисципліни.

Порядок застосування дисциплінарного стягнення закріплено у ст.149 КЗпП, відповідно до правил якої до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Відповідно до ч.1 ст.151 КЗпП України якщо протягом року з дня накладення дисциплінарного стягнення працівника не буде піддано новому дисциплінарному стягненню, то він вважається таким, що не має дисциплінарного стягнення.

При звільненні ОСОБА_2 з роботи відповідач виходив з того, що ОСОБА_2 без поважних причин не вийшов на чергування о 8.00 год. 03.04.2015 року, яке він мав здати о 8.00 год. 04.04.2015 року. Також в наказі про звільнення ОСОБА_2 вказано, що до уваги беруться попередні порушення трудової дисципліни ОСОБА_2 і накладені на нього дисциплінарні стягнення згідно наказів від 29.12.12 року та від 04.03.2013 року.

Вирішуючи справу суд першої інстанції правильно виходив з того, що з часу накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_2 у вигляді догани згідно наказу № 176 від 04.03.2013 року до дня його звільнення пройшло більше року, тому в силу ч.1 ст.151 КЗпП України ОСОБА_2 вважається таким, що не мав дисциплінарних стягнень, а наказом № 174 від 29.12.2012 року дисциплінарне стягнення на ОСОБА_2 не накладалося.

При перевірці обставин, пов'язаних із звільненням ОСОБА_2 за прогул, судом першої інстанції об'єктивно встановлено, що в Гаражно-будівельному кооперативі № 4 на час звільнення ОСОБА_2 з роботи працювало три охоронці, в тому числі позивач. Графік чергування охоронців в Гаражно-будівельному кооперативі № 4 не складався , не було такого графіка й на квітень місяць 2015 року. З листопада 2014 року по березень 2015 року охоронці заступали на чергування через дві доби з тривалістю чергування 24 години. В той же час згідно табеля обліку робочого часу охоронцям відмічалось по 8 год. робочого часу в робочі дні з двома вихідними - субота і неділя (а.с.139-141)

З пояснень позивача ОСОБА_2, даних ним в якості свідка, убачається, що до листопада 2014 року в ГБК № 4 працювало 4 охоронця, тому вони заступали на чергування через три доби. Заступати на чергування через дві доби фізично важко, тому голова ГБК пообіцяв, що на роботу буде прийнято ще одного охоронця і в квітні місяці графік чергування буде через три доби. Тому він вважав, що здавши о 8 годині 01.04.2015 року своє чергування, він мав вийти на слідуюче чергування лише 04.04.2015 року.

Ці пояснення ОСОБА_2 частково підтвердив свідок ОСОБА_4, який крім того пояснив, що після звільнення позивача з роботи в ГБК № 4 працює чотири охоронця.

В засіданні апеляційного суду апелянт також визнав той факт, що на зборах з охоронцями обіцяв прийняти на роботу ще одного охоронця, щоб вони мали змогу заступати на чергування через 3 доби. Після звільнення позивача з роботи в кооперативі працює 4 охоронця.

Ураховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що у ОСОБА_2 були об'єктивні підстави вважати, що після здачі ним чергування 01.04.2015 року він має заступити на слідуюче чергування 04.04.2015 року.

Крім цього, судом першої інстанції об'єктивно встановлено, що при видачі наказу про звільнення ОСОБА_2 відповідачем не було дотримано вимог ст.149 КЗпП України, а саме відповідач не зажадав від ОСОБА_2 письмових пояснень щодо причин його невиходу на чергування 03.04.2015 року. Належних та допустимих доказів щодо відмови позивача від дачі пояснень відповідач суду не надав. Крім того, в табелі робочого часу за квітень 2015 року відмічено, що позивач був на роботі з 01.04.2015 року по 03.04.2015 року включно.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішенням суду першої інстанції позивача підставно поновлено на роботі, оскільки його звільнення було здійснено з порушенням трудового законодавства.

При ухваленні рішення про поновлення ОСОБА_2 на роботі судом першої інстанції з урахуванням вимог ч.2 ст.235 КЗпП України обґрунтовано задоволено вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції були порушені строки розгляду справи, встановлені ст.157 ЦПК України, що призвело до нарахування на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 11 722 грн., не є підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кам'янець - Подільського міськрайонного суду від 19 листопада 2015 року

залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/ Кізюн О.Ю.

Судді:/підписи/

Переверзєва Н.І.

Янчук Т.О.

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Кізюн О.Ю.