Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2016 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Смоляра О.А.

при секретарі Зарубі Н.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_4 13.07.2015 року близько 22 год. 00 хв., керуючи мопедом «Хонда» без номерного знаку, рухаючись по вул. Жовтнева в с. Червона Слобода Черкаського району в напрямку м. Чигирин, допустив наїзд на ОСОБА_1, унаслідок чого останній одержав тяжкі тілесні ушкодження та став інвалідом. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження та йому було завдано матеріальної та моральної шкоди. Відповідач будь-якої допомоги на лікування не надавав, та позивач змушений був за власні кошти нести витрати на лікування. Разом з тим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому була завдана моральна шкода. Через відкритий перелом великогомілкової кістки зліва та інших тілесних ушкоджень позивач зазнав сильних страждань. У даний час він постійно перебуває на лікуванні. Рішенням МСЕК йому була встановлена друга група інвалідності. Через одержані травми та погіршення стану здоровя позивач втратив працездатність і роботу, яку мав до цього, живе на фактично мінімальну пенсію по інвалідності, яка навіть не покриває витрат на лікування. Крім того це порушило його нормальні життєві звязки через неможливість продовження активного громадського життя. Враховуючи вище викладене позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом та просив суд стягнути з відповідача 43 898,53 грн. матеріальної шкоди та 744120 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 уточнили позовні вимоги та просили суд стягнути з відповідача 40 221, 47 грн. матеріальної шкоди та 744120 грн., просили суд задовольнити позов з підстав, викладених в позові.

Представник відповідача ОСОБА_3, позовні вимоги не визнав, пояснивши що кримінальне провадження відносно відповідача закрито в звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Тобто ДТП сталось за вини самого позивача, та тому відповідач ОСОБА_4 не несе відповідальності за дане ДТП в якому винен сам позивач ОСОБА_1. Просив суд повністю відмовити в позовних вимогах.

В судовому засіданні встановлені такі обставини та відповідні правовідносини:

29.01.2016 року ОСОБА_4 13.07.2015 року близько 22 год. 00 хв., керуючи мопедом «Хонда» без номерного знаку, рухаючись по вул. Жовтнева в с. Червона Слобода Черкаського району в напрямку м. Чигирин, допустив наїзд на ОСОБА_1, внаслідок чого він одержав тяжкі тілесні ушкодження дану обставину не заперечували визнали сторони.

Згідно епікризу № 4157 Черкаської центральної районної лікарні ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі з 13.07.2015 року по 30.07.2015 р. з відкритим переломом великогомілкової кістки зліва внаслідок ДТП та розриву лівого ключично-акромоніального зчленування.

Відповідно до виписок з медичної карти стаціонарного хворого № 8474, № 9704, 3621 з 30.07.2015 року по 25.08.2015 року, з 02.09.2015 року по 20.09.2015 року та з 28.03.2016 року по 04.04.2016 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у ортопедо-травматологічному відділенні КЗ «ЧОЛ Черкаської обласної ради».

Відповідно до виписок з історії хвороби та призначень лікарів ОСОБА_1 за весь період лікування було витрачено 40221,47 грн. на купівлю ліків та медичних препаратів, що підтверджується доданими квитанціями та відповідними розрахунками.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показали, що ОСОБА_1 до отриманих травм був нормальною соціально-активною людиною, ходив на роботу мав добрий стан здоровя. Після ДТП він отримав інвалідність, втратив роботу, став постійно знервованим, ночами не спить, психічний стан у нього порушений.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до того, а також інших доходів.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавана за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки а незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.95р., з подальшими змінами та доповненнями, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Таким чином, ОСОБА_4 як власник джерела підвищеної небезпеки, зобовязаний відшкодувати ОСОБА_1 заподіяну матеріальну та моральну шкоду.

При вирішенні питання щодо стягнення матеріальної шкоди, враховуючи те що на всі медичні препарати є відповідні квитанції та чеки, суд приходить до висновку що позовні вимоги в цій частині підлягають до повного задоволення.

Позивачу ОСОБА_1 внаслідок ДТП завдано значних моральних страждань, його життєвий уклад був порушений. Через одержані травми та погіршення стану здоровя позивач втратив працездатність і роботу, яку мав до цього, отримав другу групу інвалідності, має постійно витрачати кошти на лікування. Крім того нормальні життєві звязки позивача порушені через неможливість продовження активного громадського життя, а тому виходячи з принципів розумності і справедливості, враховуючи всі обставини справи, майновий стан сторін, суд приходить до висновку що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає до часткового задоволення, враховуючи принцип розумності та справедливості, вважає за доцільне стягнути на користь позивача моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 902 грн. 23 коп.

Керуючись ст. ст. 208, 213 - 215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 40 221 грн. 47 коп. (сорок тисяч двісті двадцять одну гривню 47 копійок) матеріальної шкоди та 50 000 грн. 00 коп. (пятдесят тисяч гривень 00 копійок) моральної шкоди, а в всього в сумі 90 221 грн. 47 коп. (девяносто тисяч двісті двадцять одну гривню 47 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 902 грн. 23 коп. (девятсот дві гривні 23 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової плати у цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області через Черкаський районний суд Черкаської області шляхом подання у десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_7