Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2109/16-ц

Номер провадження: 4-с/511/3/16

"08" листопада 2016 р. Роздільнянський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Бобровська І.В. ,

секретаря Шкарпицької В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Роздільна Одеської області справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними та скасування постанов від 17.06.2013 року №6898410 та від 05.09.2013р. №3962261 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно, заінтересовані особи: Роздільнянський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, начальник Роздільнянського міжрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

13.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області зі скаргою, в якій просить:

- визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.06.2013р., яка винесена державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 по виконавчому провадженню №6898410 на житловий будинок, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, який належить ОСОБА_1;

- визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.09.2013р., яка винесена державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 по виконавчому провадженню №3962261 на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: вул..Покровська, 76 с.Яковлівка Роздільнянського району Одеської області, кадастровий номер :02:02, що належить ОСОБА_1.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 скаргу підтримав, суду пояснив, що арешт на його майно був накладений державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 неправомірно за відсутності заборгованості по сплаті аліментів. Він звернувся до неї з проханням здійснити перерахунок заборгованості, надав всі наявні у нього квитанції про сплату аліментів і виявилося, що у нього виникла переплата. У 2016 році він звернувся з заявою про скасування арешту до керівника ВДВС ОСОБА_3, але йому було відмовлено і рекомендовано звернутись до суду. В період з 2013 по 2016 роки він шукав зниклі з ВДВС квитанції про сплату ним аліментів, крім того, працюючи водієм, подовгу був відсутній дома, а тому зі скаргою на постанови державного виконавця про арешт майна звернувся тільки у 2016 році. Також своє звернення до суду мотивував тим, що намагався отримати кредит в банківський установі, надавши в іпотеку належний йому житловий будинок, але банк відмовив йому у видачі кредиту із-за накладення арешту на нерухоме майно. Це і стало причиною звернення його до суду з заявою про скасування арешту. Скаржник пояснив, що іншим чином забезпечити виконання ним рішення суду до закінчення виконавчого провадження він не може, оскільки офіційно не працює, грошових коштів на банківських рахунках, як і іншого рухомого та нерухомого майна він не має. Просив поновити йому строк звернення до суду з даною скаргою та скасувати постанови державного виконавця про накладення арешту на майно.

Заінтересована особа ОСОБА_4 проти задоволення скарги заперечувала, зазначила, що боржник ОСОБА_1 є недобросовісним платником аліментів, з початку відкриття виконавчого провадження і до теперішнього часу він постійно допускав виникнення заборгованості п аліментах, що змушувало її одразу ж звертатись до державного виконавця з заявами та скаргами. Крім того, вона зверталась до суду з позовом про стягнення з боржника заборгованості та пені, і під час розгляду даної справи боржник добровільно погасив виниклу заборгованість. Також вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів з заявами про порушення проти нього кримінальної справи за ст.164 КК України, але до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 жодного разу не було притягнуто, оскільки він одразу ж добровільно гасив виниклу заборгованість. Таким чином, накладення арешту на житловий будинок ОСОБА_1 стимулює його до належного виконання рішення суду про сплату аліментів на утримання їх спільної дитини. Просить суд не задовольняти скаргу ОСОБА_1 в інтересах дитини, так як вона одна не зможе забезпечити задоволення потреб дитини в харчуванні, одязі, організації дозвілля та розвитку здібностей, а в разі зняття арешту з будинку боржник негайно позбавиться обєкту нерухомості і перестане взагалі сплачувати аліменти, так як ніде не працює і іншого майна не має.

Заінтересована особа представник та начальник Роздільнянського міжрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_3 в судовому засіданні залишив розгляд скарги на розсуд суду. Суду пояснив, що дійсно 12.09.2016р. до нього з заявою про скасування арешту на майно, накладеному у 2013 році державним виконавцем Дімовою Х.І., звернувся ОСОБА_1 Ретельно розглянувши його скаргу, він відмовив в її задоволенні, оскільки відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, що діяв на час розгляду заяви ОСОБА_1, він як начальник мав право зняти арешт, накладений державним виконавцем, в разі виявлення порушення порядку його накладення. Оскільки такого порушення він не виявив, так як ОСОБА_1 не зміг підтвердити, що на момент накладення арешту на його майно він надав державному виконавцю всі квитанції про сплату аліментів і у нього була відсутня заборгованість по сплаті аліментів більш ніж за 3 місяці, то і відмовив в знятті арешту з його майна.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали скарги, додані до неї документи, виконавче провадження №39652261, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою від 15.07.2009 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-565, виданого 09.07.2009 року Роздільнянським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів за заявою стягувача, що надійшла 15.07.2009р. 20.07.2009 року постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.07.2009 року надіслано сторонам (а.с.21-22, 23).

З матеріалів виконавчого провадження, відповідно до довідки заборгованості по аліментам, вбачається, що згідно рішення суду боржник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 зобовязаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ? частини щомісячно.

Відповідно до повідомлення начальника Роздільнянського міжрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_3 від 12.09.2016 року за №10597 12.04.2013 року державним виконавцем Відділу ДВС опрацьовано розрахунок заборгованості, згідно з яким у боржника ОСОБА_1 виникла заборгованість у розмірі 7655,62 грн., у звязку з чим розпочато примусове виконання даного виконавчого провадження (а.с.10).

17.06.2013 року державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме на житловий будинок, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Постанову про арешт майна надіслано боржнику 17.06.2013 року за №7298 (а.с.3,4).

05.09.2013 року державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме на земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, яка розташована на території Яковлівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, с.Яковлівка, вул.Покровська, 76, кадастровий номер :02:02 та на земельну ділянку загальною площею 0,2976 га, яка розташована на території Яковлівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, с.Яковлівка, вул.Покровська, 76, кадастровий номер :02:02. Постанову про арешт майна надіслано боржнику 05.09.2013 року за №10194 (а.с.5-7).

Боржник ОСОБА_1 не заперечував, що отримав вказані постанови своєчасно.

23.08.2016 року боржник ОСОБА_1 звернувся із заявою до Відділу ДВС про надання йому перерозрахунку заборгованості по аліментах за період з 01.01.2010 року по 26.08.2016 року (а.с.32). Відповідно до перерозрахунку заборгованості по аліментах від 26.08.2016 року заборгованість по виплаті аліментів у боржника ОСОБА_1 станом на 26.08.2016 року відсутня (а.с.33).

Відповідно до довідки начальника Роздільнянського міжрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_3 від 12.09.2016 року за №10595 заборгованість по виплаті аліментів по вказаним виконавчим провадженням у боржника ОСОБА_1 станом на 31.08.2016 року відсутня, за перерозрахунком заборгованості переплата складає 2645,50 грн. (а.с.34).

Відповідно до повідомлення начальника Роздільнянського міжрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_3 від 12.09.2016 року за №10597, на заяву боржника ОСОБА_1 від 12.09.2016 року про зняття з арешту його майна, ОСОБА_1 у знятті арешту, накладеного на його майно, відмовлено, у звязку з тим, що на даний час виконавче провадження перебуває на виконанні у відділі та не підлягає закінченню (а.с.10).

13.09.2016 року ОСОБА_1 направлено до суду скаргу на постанови державного виконавця про арешт майна боржника.

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) та Законом України Про виконавче провадження.

Відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Зі змісту скарги вбачається, що заявник оскаржує постанови державного виконавця ВДВС про арешт майна боржника від 17.06.2013 року та 05.09.2013 року. Таким чином, строк звернення заявника до суду з вказаною скаргою пропущений.

Суд вважає, що з метою допуску до суду особи за захистом своїх прав пропущений боржником строк на звернення до суду на оскарження вказаних постанов підлягає поновленню, а його скарга розгляду по суті.

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-XIV, що діяв на час винесення оскаржуваних постанов, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Відповідно до п.5 ч.3 вказаної статті державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника.

Згідно п.п.3.6.3. п.3.6 Інструкції «Про проведення виконавчих дій», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 за заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно

боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.57 Закону та відповідно до п.п.5.6.2 п.5.6 Інструкції арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з п.7.13. «Інструкції з організації примусового виконання рішень» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 державний виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості.

Відповідно до п.п.7.13.2. Інструкції якщо розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за три місяці зі сплати аліментів, державний виконавець перевіряє майновий стан боржника з одночасним накладенням арешту на майно боржника та за наявності підстав вручає (направляє) боржнику письмове попередження про притягнення його до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів.

Згідно ч.1 ст.50 Закону у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається. Ч.2 передбачено, що якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч.5 ст.60 Закону України Про виконавче провадження 21.04.1999 № 606-XIV, що діяв підчас винесення оскаржуваних постанов, у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

У відповідності до п.п.4.2.12. п.4.2 «Інструкції з організації примусового виконання рішень» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 у випадках, передбачених частиною пятою статті 60 Закону, державний виконавець виносить постанову про зняття арешту з майна чи коштів не пізніше наступного дня з моменту надходження належним чином завіреної копії рішення суду до органу ДВС.

Згідно з ч.3 ст.60 Закону України Про виконавче провадження з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Начальник ВДВС не знайшов підстав для зняття арешту з майна боржника, так як ним не було виявлено порушення при його накладенні.

Оглянувши виконавче провадження №6, номер за ЄДРВП 39652261, суд також не вбачає підстав для скасування постанов про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1

Так, у боржника на протязі всього часу виконання виконавчого листа по примусовому виконанню рішення суду періодично виникала заборгованість по сплаті аліментів, що підтверджується численними розрахунками про заборгованість боржника по аліментам, що містяться в матеріалах виконавчого провадження .

Згідно довідки про заборгованість по аліментам, складеної державним виконавцем Дімовою Х.І, станом на 01.04.2013р. заборгованість ОСОБА_1 склала 7555,62 грн. (а.в.п. 32), станом на 01.07.2013р. 2 224,12 грн. (а.в.п.34), що складало суму, більшу ніж заборгованість за 3 місяці і давало право державному виконавцю накласти арешт на майно боржника в межах суми заборгованості.

ОСОБА_1 на довів суду, що він належним чином виконував свої обовязки як сторона виконавчого провадження і своєчасно сплачував щомісячні платежі по аліментам та квитанцію про сплату надавав державному виконавцю для долучення до виконавчого провадження.

Таким чином, на думку суду, державний виконавець при винесенні оскаржуваних постанов діяв цілком правомірно в цілях забезпечення виконання рішення суду і дотримання прав іншої сторони виконавчого провадження - стягувача ОСОБА_4

Так, строк виконання виконавчого листа спливає 06.08.2020 року, таким чином виконавче провадження не закінчено і продовжує виконуватись за нормами Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, який набрав чинності з 05.10.2016р.

Допитана в судовому засіданні державний виконавець Грищенко О.І., яка на теперішній час проводить виконання рішення суду, пояснила, що з прийняття нового закону виконання виконавчого провадження здійснюється вже за новими правилами. На теперішній час переплата ОСОБА_1 по аліментам складає приблизно 2 400 грн.

Відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (ст.56) арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ст. 59 Закону № 1404-VIII у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема: надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 71 Закону № 1404-VIII порядок стягнення аліментів визначається законом. За наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість понад три місяці. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобовязаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. У разі виїзду боржника на постійне проживання до держави, з якою Україна не уклала договорів про надання правової допомоги, за рішенням суду до виїзду боржника за кордон стягнення аліментів здійснюється за весь період до досягнення дитиною повноліття. У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. За наявності заборгованості із сплати аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець розяснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.

Згідно даних трудової книжки боржника (а.в.п.46) він був звільнений з роботи ще 01.07.2008р. і більше офіційно не працевлаштовувався. На обліку в Центрі зайнятості як безробітний не перебував та не перебуває в теперішній час. Таким чином, забезпечити виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів до закінчення виконавчого провадження на утримання дитини шляхом проведення стягнень з його заробітної плати він не може.

Відповідно до відповідей на запити державного виконавця та за повідомленням самого боржника іншого майна або грошових коштів на рахунках банків у нього не має, тому забезпечити виконання рішення суду будь-яким іншим чином він не може. Зняття арешту з нерухомого майна йому необхідно для отримання кредиту в банківський установі та передачі вказано майна в іпотеку банку для забезпечення кредитного договору.

Таким чином, в разі скасування арешту з нерухомого майна боржника та передачі його в іпотеку банку, не зможе бути забезпечено виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, що призведе до порушень прав стягувача та є неприпустимим. Будь-яких інших обставин для необхідності зняття арешту з майна боржником суду не зазначено.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209, 210, 383, 385,387 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України Про виконавче провадження, суд -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з і скаргою.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними та скасування постанов від 17.06.2013 року №6898410 та від 05.09.2013р. №3962261 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_6ка