АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/6606/14-ц 22-ц/774/259/К/16
Справа № 216/6606/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22ц/774/259/К/16 Бутенко М.В.
Категорія № 57 (4) Доповідач - Братіщева Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі: головуючого - судді: Братіщевої Л.А.

суддів: Грищенко Н.М., Чорнобук В.І.

при секретарі: Євтодій К.С.

за участю: позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача КП «Кривбасводоканал» - Шаповал Зої Анатоліївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та Комунального підприємства «Кривбасводоканал» на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 12 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Кривбасводоканал» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача Комунального підприємства «Кривбасводоканал» (надалі - КП «Кривбасводоканал») про захист прав споживачів. В обґрунтування позову зазначила, що їй на підставі рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 31 січня 1978 року належить 1/2 частка домоволодіння АДРЕСА_1. Відповідачем було на її ім'я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1, а 06 березня 2013 року укладено договір № Ц7/1533 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, відповідно до умов якого вона є споживачем послуг, в відповідач - їх виконавцем. 20 жовтня 2006 року відповідачем було припинено постачання питної води у зв'язку з відсутністю у неї технічних умов на підключення до водопровідної мережі, що суперечить вимогам Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 31.10.2007 року її була зобов'язано перенести водогін - водопровідні труби, прокладені на відстані 0,80 м. від належної ОСОБА_6 1/2 частини домоволодіння, на відстань не менше 2 метрів від частини домоволодіння. Вказане рішення вона виконати не змогла у зв'язку з поганим станом здоров'я та відсутністю коштів.

В жовтні 2011 року за заявою співвласника домоволодіння ОСОБА_6 відповідачем було проведено роботи по перенесенню водопроводу, що підтверджується актом № 184 за жовтень 2011 року та вартість монтажних робіт склала 869,45 грн.

16 січня 2012 року вона подала до КП «Кривбасводоканал» заяву про припинення водопостачання у зв'язку з тим, що роботи на водопроводі проведені відповідачем без її згоди, без технічних умов, робочого проекту та не відповідає вимогам додатку 8.1 ДБН 360-92**С-86 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». 18 січня 2012 року представники відповідача повторно опломбували запорну арматуру на водопроводі, постачання питної води - припинено.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 02.02.2012 року з неї на користь ОСОБА_6 було стягнуто кошти за перенесення водопроводу в т.ч. і за роботи, проведені КП «Кривбасводоканал» в 2011 року.

Внаслідок довготривалого порушення відповідачем її права на забезпечення питною водою, вона несе моральні страждання, які оцінює в 94000,00 грн. Просила суд визнати незаконними дії КП «Кривбасводоканал» щодо припинення постачання питної води на належну їй 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, згідно акту від 20 жовтня 2006 року. Визнати незаконними дії КП «Кривбасводоканал» щодо проведення в жовтні 2011 року робіт з монтажу водопроводу в домоволодінні АДРЕСА_1. Стягнути з КП «Кривбасводоканал» на її користь матеріальну шкоду в сумі 869,45 грн. та моральну шкоду в розмірі 94000,00 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 12 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Кривбасводоканал» про захист прав споживачів - задоволено частково.

Визнано незаконними дії Комунального підприємства «Кривбасводоканал» щодо припинення постачання питної води на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, згідно акту від 20 жовтня 2006 року.

Визнано незаконними дії Комунального підприємства «Кривбасводоканал» щодо проведення в жовтні 2011 року робіт з монтажу водопроводу в домоволодінні АДРЕСА_1.

Стягнуто з Комунального підприємства «Кривбасводоканал» на користь ОСОБА_2 кошти за завдану матеріальну шкоду в сумі 869,45 грн. та за завдану моральну шкоду в сумі 1000,00 грн.

Стягнуто з Комунального підприємства «Кривбасводоканал» на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4, посилаючись порушення судом норм матеріального права, ставить питання про зміну рішення суду в частині суми морального відшкодування та стягнути з КП «Кривбасводоканал» на користь ОСОБА_2 кошти за завдану моральну шкоду в розмірі 94000,00 грн. Зазначає, що суд під час визначення розміру суми відшкодування моральної шкоди, не врахував наступні обставини: позивач є особою похилого віку та протягом 9 років відповідач з надуманих та незаконних підстав позбавив її права на отримання послуги; в період незаконного позбавлення позивача права на користування послугами з централізованого водопостачання, всі сусіди, в т.ч. співвласник домоволодіння, продовжували ними користуватись; відповідач жодним чином не намагався поновити порушене право позивача, незважаючи на її неодноразові звернення.

В апеляційній скарзі представник відповідача КП «Кривбасводоканал», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суту та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог. Так, зазначає, що суд при розгляді справи в частині визнання неправомірними дій відповідача в 2006 році, залишив без уваги клопотання про застосування до спірних правовідносин позовної давності, не врахував той факт, що позивачем не порушувалось питання щодо поновлення процесуального строку та не вказувались обставини, які могли б визначити поважність такого пропуску.

Також, стягуючи з КП «Кривбасводоканал» нібито завдану позивачу матеріальну шкоду у розмірі 869,45 грн., суд не врахував, що відповідно до ст. 1172 ЦК України, матеріальна шкода, завдана іншій особі підрядником (КП «Кривбасводоканал»), за умовою, що останній діяв за завданням замовника (ОСОБА_6.), відшкодовується саме замовником.

Таким чином вважають, що за відсутності протиправності діяння підприємства, причинного зв'язку із шкодою, відсутні належні докази спричинення позивачу і моральної шкоди, а тому часткове задоволення позовних вимог та стягнення 1000 грн. моральної шкоди є незаконним.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 підлягає відхиленню, апеляційна скарга КП «Кривбасводоканал» задоволенню, а рішення суду скасуванню з підстав, передбачених п.п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, а саме: неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам Закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 є власником 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1, а співвласником домоволодіння АДРЕСА_1 є ОСОБА_6, якому належить також 1/2 частка зазначеного домоволодіння, що підтверджуєтьсяматеріалами справи, рішеннями Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 31 жовтня 2007 року та 02 лютого 2012 року (а.с. 45-51) та не заперечується сторонами.

Згідно акту від 20 жовтня 2006 року, відповідачем була припинена подача води до житлового будинку ОСОБА_2 з підстав відсутності технічних умов КП «Кривбасводоканал» і рекомендовано отримати та виконати технічні умови (а.с. 40).

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 31 жовтня 2007 року зобов'язано ОСОБА_2 перенести водогін - водопровідні труби, прокладені на відстані 0,80 м. від належної ОСОБА_6 частини домоволодіння АДРЕСА_1, - на відстань не менше 2 метрів від даної частини домоволодіння (а.с. 45-48).

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 рішення суду від 31.10.2007 року, в жовтні 2011 року за заявою співвласника домоволодіння ОСОБА_6 відповідачем КП «Кривбасводоканал» було проведено роботи по перенесенню водопроводу, що підтверджується актом № 184 за жовтень 2011 року та вартість монтажних робіт склала 869,45 грн.

18 січня 2012 року за заявою позивача ОСОБА_2 відповідачем КП «Кривбасводоканал» було припинено подачу холодної води по адресу: АДРЕСА_1, що підтверджується актом (а.с. 44).

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 02 лютого 2012 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 була стягнута матеріальна шкода в розмірі 1709,15 грн. в тому числі за виконання КП «Кривбасводоканал» за заявою ОСОБА_6 робіт по монтажу водопроводу на суму 869,45 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання незаконними дій КП «Кривбасводоканал» щодо припинення постачання питної води на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, згідно акту від 20 жовтня 2006 року, суд першої інстанції виходив з того, що припинення 20 жовтня 2006 року постачання питної води позивачу підприємством КП «Кривбасводоканал» суперечить вимогам п. 3 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої воді і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року, ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», які передбачають безперебійне надання споживачам питної води.

Доводів щодо непогодження з висновком суду в цій частині рішення, КП «Кривбасводоканал»в апеляційній скарзі не надано, що свідчить про згоду відповідача із зазначеним висновком суду про визнання незаконними дій КП «Кривбасводоканал» щодо припинення постачання питної води ОСОБА_2 на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, згідно акту від 20 жовтня 2006 року і ця частина рішення оскаржується лише з підстав незастосування судом першої інстанції строку позовної давності до спірних правовідносин, що виникли внаслідок відключення водопостачання 20 жовтня 2006 року.

Виходячи з вищезазначеного, колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про визнання незаконними дій КП «Кривбасводоканал» щодо припинення постачання питної води на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, згідно акту від 20 жовтня 2006 року, але залишив поза увагою факт пропущенням позивачем строку позовної давності, про що відповідач заявляв ще в суді першої, що підтверджується запереченнями (а.с. 75-77).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно п 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Як встановлено судом, про порушення свого права позивач ОСОБА_2 дізналась 20 жовтня 2006 року, коли відповідачем була припинена подача води до її житлового будинку , про що був складений відповідний акт.

З позовом про визнання незаконними дій КП «Кривбасводоканал» щодо припинення постачання питної води на належну їй 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, згідно акту від 20 жовтня 2006 року, позивач ОСОБА_2 звернулась, згідно штампу вхідної кореспонденції суду першої інстанції, лише 11 вересня 2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Таким чином, на думку колегії, рішення суду в частині визнання незаконними дій КП «Кривбасводоканал» щодо припинення постачання питної води на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, згідно акту від 20 жовтня 2006 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в позові в цій частині.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання незаконними дій КП «Кривбасводоканал» щодо проведення в жовтні 2011 року робіт з монтажу водопроводу в домоволодінні АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив з того, що роботи з перенесення та монтажу водопроводу проведено відповідачем з порушенням вимог будівельних норм, без технічних умов, робочого проекту та промивки збудованого водопроводу, що призвело до порушення права позивача на забезпечення питною водою.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду з наступних підстав.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, як вважає колегія, позивачем не доведено та не надано належних доказів незаконності дій відповідача по виконанню робіт, які призвели до порушення права позивача на забезпечення її питною водою.

Як вбачається з матеріалів справи, роботи в жовтні 2011 року по монтажу водопроводу в домоволодінні позивача ОСОБА_2 за рішенням суду від 31.10.2007 року проводило КП «Кривбасводоканал» згідно заявки ОСОБА_6

А згідно п. 4.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 року, технічні умови видаються на приєднання об'єкта до систем централізованого водопостачання та водовідведення (а.с. 55).

Так як домоволодіння АДРЕСА_1 на момент виконання КП «Кривбасводоканал» робіт в жовтні 2011 року вже було підключено до централізованих мереж водопостачання, технічні умови підприємством відповідача не надавались.

Також колегія вважає, що позивачем, всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України не доведено підстав стягнення з КП «Кривбасводоканал» на її користь коштів за завдану матеріальну шкоду в сумі 869,45 грн.

Згідно ч. 1 ст. 1166 УК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Але, ані в позовній заяві, ані в рішенні суду першої інстанції від 12 жовтня 2015 року не наведені підстави і обґрунтування стягнення з відповідача суми 869,45 грн. Ніякі докази щодо завдання відповідачем майнової шкоди ОСОБА_2 в розмірі 869,45 грн. нею не надано.

Виходячи із вищезазначеного, колегія вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 як в частині визнання незаконними дій КП «Кривбасводоканал» щодо проведення в жовтні 2011 року робіт з монтажу водопроводу в домоволодінні АДРЕСА_1, так і в частині стягнення з КП «Кривбасводоканал» на користь ОСОБА_8 коштів за завдану матеріальну шкоду в сумі 869,45 грн. В цих частинах рішення суду також підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

Як наслідок, на думку колегії суддів, вимоги ОСОБА_2 про стягнення з відповідача КП «Кривбасводоканал» коштів за завдану моральну шкоду в розмірі 94000,00 грн., задоволенню не підлягають, а тому колегія не приймає доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог в повному .

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 1 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4, відхилити.

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Кривбасводоканал», задовольнити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 12 жовтня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Кривбасводоканал» про захист прав споживачів- відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: