АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7145/16 Справа № 209/2516/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Глущенко Н.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна О.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 травня 2014 року про задоволення подання Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.05.2014 року задоволено подання Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та тимчасово обмежено боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості по сплаті аліментів, згідно виконавчого листа № 2-2854 виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська 26.11.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_3, на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 18.10.2005 року /а. с. 7/.

З цією ухвалою від 08.05.2014 року не погодився ОСОБА_2М і звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання, посилаючись на те, що вона є незаконною та необґрунтованою, оскільки постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права / а. с. 9-12 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу скасувати та відмовити заявнику в задоволенні його подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 05.05.2014 року Дніпровський ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_6 / а. с. 1-2 /.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.05.2014 року, в силу ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», п. 18 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст. 3771 ЦПК України, - задоволено подання Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 /а. с. 7 /.

Задовольняючи подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, суд виходив з того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду та нехтує законними вимогами державного виконавця.

Однак, з такими висновками суду погодитись неможливо, оскільки вони не відповідають матеріалам справи та вимогам процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 3771 ЦПК України - питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Форма і зміст такого подання нормативно врегульовані Інструкцією з організації примусового виконання рішень (затверджена наказом Мінюсту України № 512/5 від 02.04.2012 року з послідуючими змінами та доповненнями), зокрема розділом ХІ «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборони вїзду в Україну», де визначено, що подання повинно містити: найменування суду, до якого подається подання; реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; реквізити виконавчого провадження; прізвище, імя та по батькові особи (боржника), дату народження (число. місяць, рік); підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх обовязків ( п. 11.1.1 розділу ХІ Інструкції).

У поданні мають бути визначені заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити ( п. 11.1.2 розділу ХІ Інструкції).

До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження та копії інших документів (за потреби). У поданні також можуть зазначатися адреса місця проживання божника та інші відомості, які відомі про цю особу державному виконавцю ( п. п. 11.1.3; 11.1.4 розділу ХІ Інструкції).

В розділі ХІ Інструкції зазначені і інші вимоги щодо форми і змісту подання.

Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець (п. 11.1.5 розділу ХІ Інструкції).

Між тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що державним виконавцем направлялось боржникові повідомлення про те, що до суду направлено подання про встановлення тимчасового його обмеження у праві виїзду за межі України, як і відсутні докази, що підтверджують факт ухилення боржника від виконання своїх обовязків щодо виконання рішення суду про стягнення з нього на користь банку заборгованості за кредитним договором.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 державний виконавець не прийняв до уваги, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від виконання (ч.1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», п.18 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження»). У звязку з цим, державному виконавцю необхідно було надати суду належні та допустимі докази того, що дійсно боржник свідомо не виконував належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково, зокрема докази того, що він має змогу виконувати зобовязання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин і таке інше.

Саме невиконання боржником самостійно рішення суду протягом строку наданого держвиконавцем (зазначеного в постанові про відкриття виконавчого провадження), не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обовязків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів подання та виконавчого провадження.

Доказів належного примусового виконання судового рішення державним виконавцем у встановленому законом порядку та ухилення боржника від примусового виконання судового рішення державним виконавцем теж суду не надано.

Отже, державним виконавцем, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження своїх вимог, як і не доведено ті обставини, на які він посилається в своєму поданні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду від 08.05.2014 року не може залишатись в силі і підлягає скасуванню, а у задоволенні подання Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303,307,312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 08 травня 2014 року скасувати.

Відмовити Дніпровському відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області у задоволенні подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ: