Єдиний унікальний номер 754/7353/15-ц Номер провадження № 2/340/120/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Атаманюка Р.І.,

з участю: секретаря Ласкурійчук С.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Верховина справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення неустойки за невиконання грошових зобовязань,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із вищезазначеним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.04.2013 року між ним та відповідачем було укладено договір №4-13, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_3 зобов'язався збудувати деревяну споруду з циліндра за адресою: Київська область, Сквирський район, с. Буки, вул.Дзержинського,30, загальною вартістю 120000,00 грн. Умовами зазначеного договору визначено, що він набуває чинності з моменту внесення замовником попередньої оплати в розмірі 50% від загальної вартості робіт, що становить 60000,00 грн. На виконання умов договору ним було сплачено відповідачу вказану суму, натомість останній свої зобовязання за договором не виконав. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.12.2014 року було задоволено його позов до ФОП ОСОБА_3, розірвано договір №4-13 від 18.04.2013 року , стягнуто з відповідача на його користь 41500,00 грн. передоплати за договором, 1398,01 грн. 3% річних, 5311,36 грн. інфляційних збитків, 2500,00 грн. судових витрат та 38000,00 грн. завданої майнової шкоди, а всього 88709,37 грн. Однак не зважаючи на це відповідач свої зобовязання належним чином не виконує. За період з моменту ухвалення вищезазначеного рішення до моменту звернення з даним позовом до суду сплатив лише 13001,00 грн., а тому з урахуванням уточнень просить стягнути з відповідача на його користь неустойку, починаючи з 05.07.2014 року, оскільки неустойка до 04.07.2014 року підлягає стягненню за рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 16.12.2014 року. Зокрема, просить стягнути : три проценти річних від простроченої суми передоплати за договором(41500 грн.) за період з 05.07.2014 року по 05.03.2015 року в сумі 832,37 грн., за період з 28.03.2015 року по 13.05.2015 року(за вирахуванням сплачених 13001 грн.) в сумі 110,09 грн, три проценти річних від суми завданої у зв'язку не виконанням договору майнової шкоди (38000 грн.) за період з 29.12.2014 року(дня набрання чинності рішення суду) по 13.05.2015 року, що становить 424,77 грн., а також інфляційні збитки від простроченої суми передоплати за договором за період з 05.07.2014 року по 05.03.2015 року в розмірі 8926,19 грн., за період з 28.03.2015 року по 13.05.2015 року (за вирахуванням сплачених 13001 грн.) в розмірі 3989,86 грн. та інфляційні збитки від суми, завданої майнової шкоди за період з 29.12.2014 року по 13.05.2015 року в розмірі 14109,30 грн. , що в загальному становить 1367,23 грн. три проценти річних та 27025,35 грн. інфляційних збитків.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 20.04.2016 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві, в судове засідання, призначене на 12.05.2016 року подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 16.12.2014 року із позивача в користь відповідача повністю стягнуто передоплату та неустойку згідно договору від 18.04.2013 року, а також завдану майнову шкоду в сумі 38000 грн. із якої не може стягуватись неустойка на підставі ст. 625 ЦК України. ОСОБА_3 на виконання рішення суду вже сплатив більше половини заборгованості і продовжуватиме сплачувати до остаточного погашення. Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що 18 квітня 2013 року між ОСОБА_1 та фізичною особою- підприємцем ОСОБА_3 було укладено Договір № 4-13 (надалі - Договір).

Відповідно до умов п. 1.1. Договору, предметом договору є будівництво деревяної споруди з циліндра (діаметром 180 мм) за адресою: Київська обл., Сквирський район, с. Буки, вул. Дзержинського 30, загальною площею: перший поверх - 56,24 кв.м. (циліндр 180 мм), другий поверх мансарда (київський верх) - 56,24 кв.м., фронти оциліндровані, кімнати з прямого бруса 70-100 мм, балки перекриття, зведення даху (стропильної системи) 100-120 кв.м., відповідно до наданої Замовником (позивачем) документації.

Умовами п. 1.3. Договору визначено, що загальна вартість споруди складає 120 000,00 грн.

Умовами п. 1.4. та 3.2. Договору визначено, що Договір набуває чинності з моменту внесення Замовником попередньої оплати в розмірі 50 % від загальної вартості робіт, а саме 60 000,00 грн.

На виконання умов Договору позивачем було сплачено відповідачу 60 000,00 грн., що підтверджується розпискою відповідача від 18.04.2013 року на суму 20 000,00 грн. та квитанцією № 15з/у97358 від 25.04.2013 року на суму 40 000,00 грн.

Відповідач в свою чергу зобовязання за Договором не виконав жодним чином, не зважаючи на те, що умови п. 3.7. Договору визначають, що Виконавець (Відповідач) починає роботи в 1,5 - 2-х місячний термін після внесення платежу.

У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань, 04.07.2014 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою про розірвання договору, стягнення 41500 грн. передоплати, неустойки та шкоди за невиконання умов договору.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.12.2014 року позов було задоволено, розірвано Договір № 4-13 укладений 18 квітня 2013 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 41 500,00 грн. передоплати за Договором № 4-13 від 18.04.2013 року; 1 398,01 грн. 3% річних; 5 311,36 грн. інфляційних збитків; 2 500 грн. судових витрат; 38 000,00 грн. завданої майнової шкоди. Загальна сума стягнення - 88 709,37 грн. (а.с. 3-6).

Незважаючи на викладені вище обставини відповідач свої зобовязання не виконує належним чином, сплативши позивачу за період з моменту набрання чинності рішенням про стягненння заборгованості за договором (29.12.2014 року) до моменту звернення позивача в суд з даним позовом (13.05.2015 року) лише 13001,00 грн., з яких: 503,00 грн. - 06.03.2015 року, 5598,00- 26.03.2015 року, 1900,00 грн. - 26.03.2015 року 5000,00 грн. - 27.03.2015 року ( а.с. 7,23,33-35).

Станом на 26.02.2016 року ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16.12.2014 року із присуджених 88709,37 грн. стягнуто 52921 грн., що стверджується довідкою відділу ДВС Верховинського районного управління юстиції за вих.№87/04-25 від 29.02.2016 року (а.с.111).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов'язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За таких обставин, оцінивши досліджені по справі докази, суд приходить до висновку, що позивач має право на відшкодування інфляційних збитків та трьох процентів річних від суми несплаченої відповідачем заборгованості за договором.

Позовні вимоги щодо стягнення із відповідача інфляційних збитків та трьох процентів річних із невідшкодованої майнової шкоди в розмірі 38000 грн., яка присуджена за рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 16.12.2014 року суд визнає неообгрунтованими, оскільки вважає, що дія частини другої статті 625 ЦК про обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, не поширюється на правовідносини, що виникають у звязку із завданням шкоди, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Зазначена позиція також викладена у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2013 року №10-74/0/4-13 "Про деякі питання застосування статті 625 ЦК України".

Нарахування неустойки із невиконаного відповідачем боргового зобов'язання за договором від 18 квітня 2013 року починається 05.07.2014 року, оскільки неустойка до 04.07.2014 року підлягає стягненню за рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 16.12.2014 року.

Розмір трьох процентів річних від простроченої суми передоплати за договором(41500 грн.) за період з 05.07.2014 року по 05.03.2015 року складає 832,37 грн., за період з 28.03.2015 року по 13.05.2015 року (за вирахуванням сплачених 13001 грн.) складає 110,09 грн. Розмір інфляційних збитків від простроченої суми передоплати за договором складає за період з 05.07.2014 року по 05.03.2015 року 8926,19 грн., розмір інфляційних збитків від простроченої суми передоплати за договором ( за вирахуванням сплачених 13001 грн.) за період з 28.03.2015 року по 13.05.2015 року складає 3989,86 грн.

Таким чином із відповідача в користь позивач підлягає стягненню за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань 942,46 грн. три проценти річних( 832,37 грн. + 110,09 грн.) та 12916,05 грн. інфляційних збитків(8926,19 грн. +3989,86 грн.).

Крім цього, з відповідача в користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: сплачений ним судовий збір у розмірі 551,20 грн. та документально підтверджені витрати, пов'язані з явкою позивача до суду у розмірі 972,44 грн.

Керуючись ст.ст. 11,509,526,610-612, 625 ЦК України, ст.ст. 60, 88, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за несвоєчасне виконання грошових зобовязань три проценти річних в сумі 942,46 грн. (дев'ятсот сорок дві грн. 46 коп.) та інфляційні збитки в сумі 12916,05 грн.(дванадцять тисяч дев'ятсот шістнадцять грн. 05 коп.).

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1523,64 грн., з яких: 551,20 грн. судового збору та 972,44 грн. витрат, пов'язаних з явкою позивача до суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Верховинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : ___________________ Атаманюк Р.І.