Справа № 648/1582/16-ц
Провадження № 2/648/390/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
10 травня 2016 року смт. Білозерка
Білозерський районний суд Херсонської області в складі:
Головуючого судді - Бугрименка В.В.
секретаря - Когут Є.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву в якій просив розглянути справу без його участі на підставі поданих доказів, позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законодавством порядку, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань суду не надав.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення суду на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа зобовязана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.
Судом встановлено, що 18 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, який складається з анкети-заяви, довідки про умови кредитування, Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі Умов та Правил). На підставі вказаного договору, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 1800,00 грн.. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку позичальник зобовязувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісію відповідно до умов договору.
З кредитного договору, зокрема довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», вбачається, що ОСОБА_1 зобовязувався здійснювати погашення заборгованості за кредитом щомісячними платежами в сумі 7 % від заборгованості, але не менше ніж 50 гривень до 25 числа місяця наступного за звітним.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Разом з тим, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що станом на 31 грудня 2015 року відповідач порушив умови кредитного договору, останній платіж зробив 02 липня 2013 року і має прострочену заборгованість за кредитом 1790,03 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 9389,49 грн.
Зі змісту ч.2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно ст. 1048 цього Кодексу.
Аналогічні положення містяться в п.2.1.1.4.6. Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.
За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 свої зобов'язання, щодо повернення кредиту, процентів за його користування не виконує, вимога позивача про стягнення з відповідача вище вказаних сум є обґрунтованою.
Разом з тим, вимога про стягнення з відповідача заборгованості за комісії та пенею задоволенню не підлягає, оскільки комісія та пеня мають різну правову природу та не можуть поєднуватись. Крім того, згідно до п.2.1.1.12.8 Умов та Правил, банк стягує комісію за обслуговування відповідно до тарифів, памятки клієнта, довідки про умови кредитування. З наданих позивачем умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна», вбачається, що комісія за кредитне обслуговування - відсутня. Згідно до вказаних умов кредитування, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості має наступні складові: пеня 1 (базова процентна ставка за договором/30 - починаючи за кожен день прострочення кредиту) + пеня 2 (1 % від заборгованості, але не менше 10 грн.) При цьому, відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов та Правил, пеня розраховується виходячи базової процентної ставки по договору / 30 (нараховується за кожен день прострочення кредиту) +50 грн. (одноразово). Таким чином, договір містить суперечності щодо нарахування пені.
З дослідженого розрахунку заборгованості вбачається, що пеня (комісія) нараховувалась позивачем з 1 вересня 2013 року в сумі 50 грн., а починаючи з листопада місяця 2013 року, щомісячно в сумі 100 грн.. При заявлені вказаної вимоги, позивачем не зазначено яким із зазначених способів нараховувалась пеня. Крім того, з вказаного розрахунку вбачається, що навіть після неодноразової зміни процентної ставки, розмір нарахованої пені (комісії) не змінився, що ставить під сумнів правильність розрахунку заборгованості за даною вимогою.
Враховуючи, що згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не можу ґрунтуватися на припущення, суд вважає, що вимога про стягнення заборгованості за комісією (пенею) в сумі 604,60 грн. не знайшла своє підтвердження, у звязку з чим, в задоволенні вказаної вимоги необхідно відмовити.
Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу суд вважає необхідним зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання.
Пунктом 2.1.1.7.6. Умов та Правил передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів, по будь-якому з грошових зобовязань, сплатити банку штраф 500 грн. + 5 % від заборгованості.
За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню.
Згідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати зі сплати судового збору в сумі з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 1118 грн. 90 коп. (82% х 1378 грн. / 100% = 1118,9 грн.)
Керуючись ст.ст. 7,10,15, 60, 61, 88, 209, 213-218, 223 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526, 1049, ст. 1054 ЦК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати в сумі 1118 (одна тисяча сто вісімнадцять ) грн.. 90 (девяносто) коп..
Заочне рішення може бути переглянуте Білозерським районним судом Херсонської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку до апеляційного суду Херсонської області, через Білозерський районний суд Херсонської області, шляхом подання апеляційної скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В.Бугрименко