Справа № 315/356/16-ц
Номер провадження № 2/315/186/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року м. Гуляйполе

Гуляйпільський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Романько О.О.,

за участю секретаря судового засідання Притули Я.В.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гуляйполе цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади с. Зелене Гуляйпільського району Запорізької області в особі Петрівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,2500 га кадастровий номер :02:009:0006, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та розташована за адресою: 70230, Запорізька область, Гуляйпільський район, с. Зелене, вул. Зелена, 10, після померлого 23 грудня 2015 року батька ОСОБА_3, в порядку спадкування.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є рідною донькою ОСОБА_3, померлого 23 грудня 2015 року, після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки кадастровий номер :02:009:0006, площею 0,2500 га, що належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 377757 від 31.12.2009 року, яка розташована в с. Зелене Гуляйпільського району Запорізької області по вул. Зеленій, 10 і призначена для обслуговування житлового будинку, який раніше знаходився за цією адресою та згорів разом з її батьком 23.12.2015 року.

Далі в позові зазначила, що єдиною спадкоємицею померлого є вона, оскільки її мати ОСОБА_4 офіційно у шлюбі з її батьком не перебувала. Позивач сама також проживала та була зареєстрована по день смерті батька з ним за однією адресою: 70230, Запорізька область, Гуляйпільський район, с. Зелене, вул. Зелена, 10, та вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки у встановлений термін не заявила про відмову від неї.

Однак, як слідує далі з позовної заяви, при житті її батьком було втрачено державний акт на вказану земельну ділянку, без якого вона не зможе реалізувати своє право на спадщину за законом. Вона звернулася до відділу Держгеокадастру у Гуляйпільському районі Запорізької області з письмовою заявою про видачу їй дублікату державного акту на землю, однак листом-довідкою № 31-28-99.2-473/2-16 від 05.04.2016 року їй було відмовлено в цьому в звязку із втратою чинності нормативним документом, який раніше регулював порядок такої видачі.

Як вказала далі позивач в тексті своєї позовної заяви, нею було надано оголошення в газету «Голос Гуляйпілля» про те, що втрачений державний акт на землю є недійсним, яке було опубліковане 31.03.2016 року у газетному номері 19.

Таким чином, через відсутність у неї оригінала правовстановлюючого документа, а саме державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 377757, вона не може реалізувати своє право на спадщину за законом після померлого батька в нотаріальному порядку і не має іншого способу захисту своїх прав, окрім судового.

Прохає визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, з кадастровим номером :02:009:0006, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і розташована за адресою: 70230, Запорізька область, Гуляйпільський район, с. Зелене, вул. Зелена, 10, після померлого 23 грудня 2015 року батька ОСОБА_3.

Позивач в судове засідання не зявилася, надала через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохає проводити розгляд справи за її відсутності в звязку з зайнятістю на роботі, за участі представника (а. с. 36-29).

Представник відповідача територіальної громади с. Зелене в особі Петрівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області в судове засідання не зявився, надали через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохають проводити розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а. с. 25).

Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача та представника відповідача, проти чого не заперечували учасники процесу.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Дослідивши обставини справи, представлені докази та надавши їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

23.12.2015 року помер ОСОБА_3, про що 29.12.2015 року складено відповідний актовий запис про смерть № 349, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 352415, виданого повторно 23.03.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області (а.с. 16), а також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 8 від 29.03.2016 року, наданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області (а.с. 17).

Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ЖС № 303153, виданого повторно 29.03.1916 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області, спадкодавець ОСОБА_3 є батьком позивачки ОСОБА_2 (а.с. 14). Таким чином, позивач є спадкоємцем першої черги після померлого ОСОБА_3.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належну йому за життя земельну ділянку, площею 0,2500 га кадастровий номер :02:009:0006, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та розташована за адресою: 70230, Запорізька область, Гуляйпільський район, с. Зелене, вул. Зелена, 10, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 377757, виданого 31.12.2009 року на підставі Рішення сесії Петрівської сільської ради № 2 від 31.03.1995 року; рішення № 12 сесії Петрівської сільської ради від 17.12.2009 року, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 44 (а.с. 7).

Право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,2500 га кадастровий номер :02:009:0006 підтверджується також витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 860/86-16 від 04.04.2016 року (а.с. 8) та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-016 від 04.04.2016 року (а.с. 9-13).

Згідно копії довідки № 30.03.2016 року № 93/020150, виданої виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, гр. ОСОБА_3 був зареєстрований і постійно проживав з 1991 року по день смерті 23 грудня 2015 року за адресою: вул. Зелена, буд. 10, с. Зелене Гуляйпільського району Запорізької області. Його спадкоємцями є: донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 15).

Позивачка ОСОБА_2 має зареєстроване місце проживання за адресою: Зелена, буд. 10, с. Зелене Гуляйпільського району Запорізької області з 10.09.2008 року (а.с.5).

Відповідно до копії довідки № 31-28-99.2-473/2-16 від 05.04.2016 року, виданої начальником відділу Держгеокадастру у Гуляйпільському районі Запорізької області, в звязку з тим, що наказ «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі» від 04.05.1999 року за № 43 втратив свою чинність, тому дублікат державного акту на право власності на земельну ділянку ЯИ № 377757 від 31.12.2009 року реєстраційний номер 1, власник гр. ОСОБА_3, видати не можливо (а.с. 19).

31.03.2016 року в газеті «Голос Гуляйпілля» за № 19 опубліковано оголошення про те, що втрачений державний акт серії ЯИ № 377757 на право приватної власності на землю, виданий згідно із рішенням сесії Петрівської сільської ради № 12 від 17.12.2009 р. на імя ОСОБА_3 за адресою: Запорізька область, Гуляйпільський район, с. Зелене, вул. Зелена, буд. 10, вважати недійсним (20-21).

Відсутність у позивачки оригіналу правовстановлюючого документа на право власності на земельну ділянку перешкоджає їй звернутися до нотаріальної контори та скористатися своїм правом спадкоємця.

Суд задовольняючи позов виходить з такого.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Стаття 181 ЦК України передбачає, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Стаття 1261 ЦК України зазначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

В ч. 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

У відповідності до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно з п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частиною 1 ст. 131 ЗК України передбачене право громадян та юридичних осіб України, а також територіальних громад та держави, набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання прав.

Приймаючи до уваги, що внаслідок того, що державний акт на право власності на земельну ділянку було втрачено, порушується право позивача на прийняття та належне оформлення у встановленому законом порядку спадкового майна, за право на спадщину у вигляді земельної ділянки ніхто не сперечається, інших спадкоємців, окрім позивачки, немає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до територіальної громади с. Зелене в особі Петрівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню.

А тому позов підлягає задоволенню як такий, що ґрунтується на законі та підтверджений встановленими обставинами.

Питання щодо судового збору позивачем не порушувалось.

Керуючись ст. ст. 3-4, 10, 11, 57-64, 88, 157-158, 212-215, 218, 222-223 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до територіальної громади с. Зелене Гуляйпільського району Запорізької області в особі Петрівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: вул. Зелена, буд. 10, с. Зелене Гуляйпільського району Запорізької області, кадастровий номер: :02:009:0006, вартістю 57 050,00 гривень в цінах 2016 року, в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3, померлого 23 грудня 2015 року.

З повним текстом рішення учасники процесу зможуть ознайомитися 13.05.2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах апеляційного суду Запорізької області через Гуляйпільський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_5