Провадження № 2/0202/75/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 квітня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

при секретарі: Вітько Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа: ОСОБА_1 про визнання договорів поруки припиненими, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-колект» з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом.

В обґрунтування позовної заяви, яка в подальшому була уточнена, представник позивача зазначив, що між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», 10.10.2007 року було укладено кредитний договір № 0. Відповідно до умов кредитного договору, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» надав ОСОБА_1 кредит у сумі 37 000 доларів США, а ОСОБА_1 зобов'язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати наданий кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісії та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. В якості забезпечення зобовязань за кредитним договором між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» 10.10.2007 року був укладений договір поруки № 0/П та між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» 10.10.2007 року був укладений договір поруки № 0/П/1. Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» свої зобов'язання за договором виконало, надавши ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому договором. ОСОБА_1 несвоєчасно здійснював погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. 12.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» укладено договір факторингу № 1, за яким право вимоги кредитної заборгованості Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 по кредитному договору № 0 від 10.10.2007 року, відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект». Станом на 04.03.2015 року за кредитним договором від 10.10.2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», рахується заборгованість на загальну суму 55 616 (пятдесят пять тисяч шістсот шістнадцять) доларів США 41 (сорок один) цент, що в еквіваленті за курсом Національного банку України складає 1 322 072 (один мільйон триста двадцять дві тисячі сімдесят дві) грн. 31 (тридцять одна) коп., яку представник позивача просить стягнути з відповідачів солідарно.

ОСОБА_3, ОСОБА_2 була подана зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа: ОСОБА_1 про визнання договорів поруки припиненими.

В обґрунтування поданої зустрічної позовної заяви ОСОБА_3, ОСОБА_2 зазначили, що 10.10.2007 року ОСОБА_1 уклав з Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у сумі 37 000 доларів США, а позичальник зобов'язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком №1 до нього - графіком погашення кредиту. 10.10.2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором ОСОБА_4 уклала договір поруки № 0/П з Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», а також між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 0/П/1. Зазначають, що вимога щодо стягнення солідарно заборгованості з поручителів є незаконною з наступних підстав. П. 3 договорів поруки №0/П та 0/П/1, визначає строки дії договорів та порядок їх припинення, а саме вказані договори поруки набирають чинності з моменту їх підписання сторонами та діють до повного припинення, всіх зобов'язань боржника за основним договором. Наголлошують, що не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договорів про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед банком взятих на себе зобов'язань, не може розглядатися як установлений строк дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України. Разом із цим, відповідно до п. 1.3.4. кредитного договору визначено строк сплати процентів: з 01 по 10 число (включно) кожного місяця. Виходячи з розрахунку заборгованості за кредитним договором, який наданий позивачем у якості доказів до матеріалів справи, то ОСОБА_1 здійснив останній платіж за кредитним договором у жовтні 2011 року. Представник позивача звернувся з позовною заявою до позичальника та поручителів 14.11.2014 року, тобто з пропуском шестимісячного терміну. Посилаючись на ст. 559 ЦК, Постанову ВСУ від 19.03.2014 року по справі № 6-20цс14, просять суд визнати договір поруки № 0/П/1 від 10.10.2007 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 припиненим. Визнати договір поруки № 0/П/1 від 10.10.2007 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 припиненим.

В судове засідання представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-колект» зявлявся, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позов. Проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечував, через канцелярію суду надав письмові заперечення в яких зазначив, що у звязку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-колект», відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України і п. 6.2 кредитного договору використало право достроково стягнути з позичальника та поручителів заборгованість за кредитним договором, надіславши 01.07.2014 року претензію-повідомлення (вимогу) про дострокове повернення всієї суми кредиту і повязаних із ним платежів та змінив термін виконання зобов'язання, який після відправлення листа-повідомлення був змінений з 09.10.2037 року на 09.08.2014 року. Заява про стягнення заборгованості подана 11.11.2014 року, а тому строк позовної давності позивачем не порушено.

ОСОБА_1 та його представник з'являлись у судові засідання, проти задоволення позовних вимог заперечували та просили суд відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. Представники ОСОБА_1 через канцелярію суду надали письмові заперечення в яких зазначили, що представником позивача до матеріалів справи не було долучено додаток № 1 до кредитного договору або підтвердження повідомлення ОСОБА_1 у письмовій формі про істотні умови кредитного договору. Позивач не надав доказів щодо зарахування кредитних коштів на поточний рахунок ОСОБА_1, а також не надав доказів відкриття поточного рахунку на імя ОСОБА_1 Зазначили, що ОСОБА_1 не отримав від ПАТ «УкрСиббанк» або ТОВ «Кей-колект» жодного письмового повідомлення про заміну кредитора. Крім того, представник позивача не долучив до матеріалів справи додаток № 1 та додаток № 2 до договору факторингу № 1 від 12.12.2011 року, а також не долучив до матеріалів справи доказ сплати винагороди за договором факторингу № 1, у зв'язку із чим ОСОБА_1 має право не виконувати свого обов'язку перед новим кредитором. Також звертають увагу суду на те, що ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про дострокове повернення кредиту. Зі змісту довідки - розрахунку не можливо встановити за які саме періоди були нараховані відсотки та основна сума заборгованості за кредитним договором, а також не зазначена формула розрахунку і не зрозуміла відсоткова ставка за нарахування відсотків. Просять суд відмовити у позовних вимогах в частині предявлення вимог до поручителів у звязку з тим, що договір поруки у визначенні ч. 4 ст. 559 ЦК України є таким, що припинений. Щодо суми нарахованої заборгованості за процентами зазначають, що відповідно до довідки розрахунку заборгованості від 14.10.2014 року заборгованість за відсотками ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсиббанк» станом на 12.12.2011 року складає 7 142 доларів США. В позовних вимогах представник ТОВ «Кей -Колект» зазначає, що сума заборгованості за відсотками за користування кредитом складає 16 923, 10 доларів США. Крім цього наголошували, що позивач не надав суду індивідуальну чи генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій, що свідчить про неправомірність нарахування відсотків, а тому вимоги щодо стягнення заборгованості за процентами, які перевищують суму зазначену в довідці розрахунку заборгованості від 14.10.2014 року за кредитним договором №0 від 10.10.2007 року, а саме 7 142 Доларів США є безпідставними. Посилаючись на ч. 3, ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 1077 ЦК України, ч. 1, ч. 3 ст. 1079 ЦК України, ч. 4 ст. 559 ЦК України просять суд застосувати позовну давність та відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» у задоволенні позову.

ОСОБА_2 в судові засідання з'являлася, заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Зустрічну позовну заяву підтримала та просила суд застосувати строки позовної давності.

ОСОБА_3 в судові засідання з'являвся, заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Зустрічну позовну заяву підтримав та просив суд застосувати строки позовної давності.

Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічної позовної заяви необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», назву змінено на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», 10.10.2007 року було укладено кредитний договір № 0.

Відповідно до п. 1.1 договору про надання споживчого кредиту № 0 банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті, долар США, в сумі 37 000, що дорівнює еквіваленту 186 850 грн. за курсом НБУ на день укладання договору, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі.

Згідно п. 1.1 договору про надання споживчого кредиту № 0 позичальник, укладаючи цей договір, усвідомлює можливість виникнення курсових різниць (коливань) валюти кредиту при отриманні кредитних коштів та їх використанні за цільовим призначенням згідно умов даного договору, внаслідок чого може виникнути потреба у доплаті позичальником за рахунок власних коштів повної вартості продукції, яку останній придбає за рахунок кредитних коштів банку.

Згідно меморіального ордеру № НОМЕР_1 від 10.10.2007 року ОСОБА_1 отримав кошти згідно договору про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до п. 1.2.2 договору про надання споживчого кредиту № 0 позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в термінах та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 09.10.2037 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін.

10 жовтня 2007 року ОСОБА_1 та Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» уклали додаткову угоду № 1 про внесення змін в договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до п. п. 1.1 та 1.2 ОСОБА_1 була надана інформація щодо визначення сукупної вартості кредиту, та доведені «тарифи банку».

Згідно п. 4.1 договору про надання споживчого кредиту № 0 за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених цим договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в порядку визначеному договором.

Відповідно до п. 6.2 договору про надання споживчого кредиту № 0 визначено порядок дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової сплати плати за кредит, а саме: термін дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обовязковими до повернення і сплати в повному обсязі банку з 41 (сорок першого) календарного дня, рахуючи з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит, у випадках неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку внаслідок зміни позичальником адреси (без попереднього про це письмового повідомлення банку) або з інших підстав 40 (сорока) календарних днів, рахуючи з дати направлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України однією з форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені.

В підтвердження наявності заборгованості позивачем була надана довідка розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 10.10.2007 року, згідно з якою заборгованість становить 55 616 (пятдесят пять тисяч шістсот шістнадцять) доларів США 41 (сорок один) цент, що в еквіваленті за курсом Національного банку України складає 1 322 072 (один мільйон триста двадцять дві тисячі сімдесят дві) грн. 31 (тридцять одна) коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 34 321 (тридцять чотири тисячі триста двадцять один) доларів США 59 (пятдесят девять) центів, що в еквіваленті за курсом Національного банку України складає 815 867 (вісімсот пятнадцять тисяч вісімсот шістдесят сім) грн. 54 (пятдесят чотири) коп. та заборгованості за процентами в розмірі 21 294 (двадцять однієї тисячі двісті девяносто чотирьох) доларів США 82 (вісімдесят двох) центів, що в еквіваленті за курсом Національного банку України складає 506 204 (пятсот шість тисяч двісті чотири) грн. 77 (сімдесят сім) коп.

В забезпечення виконання ОСОБА_1 обов'язків за договором кредиту, 10.10.2007 року було укладено договір поруки № 0/П між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», назву змінено на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк».

В забезпечення виконання ОСОБА_1 обов'язків за договором кредиту, 10.10.2007 року було укладено договір поруки № 0/П/1 між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», назву змінено на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк».

Відповідно до п. п. 1.1 1.5 договорів поруки поручитель зобов'язується відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобов'язань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобов'язань по договору поруки.

Згідно з ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до вимог ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

12 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» укладено договір факторингу № 1, за яким право вимоги кредитної заборгованості Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 по кредитному договору № 0 від 10.10.2007 року, відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект».

Відповідно до п. 1.1. договору факторингу клієнт зобовязується передати у власність фактору, а фактор прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.

Одночасно з відступленням прав вимоги до фактора переходять усі права клієнта за усіма договорами забезпечення (п. 1.4. договору факторингу). Права вимоги переходять від клієнта до фактора у дату відступлення, після чого фактор одержує право вимагати від боржників і гарантів виконання усіх зобовязань за первинними договорами і договорами забезпечення (п. 3.1. договору факторингу).

Згідно з п. 1.2. договору факторингу обсяг (сума) прав вимоги станом на дату укладення цього договору, визначений у додатку 1 до цього договору. Позивачем надано витяг з додатку №1 до договору факторингу № 1 від 12 грудня 2011 року.

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до TOB «Фінансова компанія «ОСОБА_5Факторинг» перейшли всі права банка щодо права вимоги до боржника за кредитним договором.

Згідно ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 4 статі 559 ЦК України визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-колект», відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України і п. 6.2 договору про надання споживчого кредиту № 0 використало право достроково стягнути з позичальника та поручителів заборгованість за кредитним договором, надіславши 01.07.2014 року претензію-повідомлення (вимогу) про дострокове повернення всієї суми кредиту і повязаних із ним платежів.

Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за його користування, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання.

У разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-колект» предявило позов до боржника і поручителів 11.11.2014 року, тобто у шестимісячний строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, тому цей строк банком не пропущено, а поруку не припинено.

Таким чином, зустрічна позовна заява ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа: ОСОБА_1 про визнання договорів поруки припиненими не підлягає задоволенню.

Посилання представників ОСОБА_1 щодо відсутності в матеріалах справи додатку № 1 до кредитного договору або підтвердження повідомлення ОСОБА_1 у письмовій формі про істотні умови кредитного договору, доказів щодо зарахування кредитних коштів на поточний рахунок ОСОБА_1, письмових повідомлень про заміну кредитора, додатку № 1 та додатку № 2 до договору факторингу № 1 від 12.12.2011 року, доказів сплати винагороди за договором факторингу № 1, доказів належного повідомлення боржників про дострокове повернення кредиту, довідки-розрахунку з печаткою позивача є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи встановлені судом обставини, заперечення представників ОСОБА_1 щодо відсутності в довідці - розрахунку періодів за які нараховані відсотки та основна сума заборгованості за кредитним договором, відсутності формули розрахунку та відсоткової ставки за нарахування відсотків, та те, що довідка - розрахунок підписана особою, повноваження якої будь-яким документом не підтвердженні не є підставою для визнання позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» не обґрунтованими, а не виконання відповідачами своїх зобов'язань правомірними.

Разом з тим, згідно з п. 1.5 положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року за № 1429/10028, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк.

Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку про те, що відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» ліцензії на здійснення валютних операцій, не позбавляє його можливості отримувати відповідні валютні платежі, а ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями необхідна при укладанні кредитного валютного договору, що спростовує доводи представників ОСОБА_1 у цій частині.

Таким чином, оскільки відповідачі ухиляються від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашають, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 512, 514, 516, 526, 530, 610-612, 631, 1054 ЦК України, ст.ст. 3-5, 14, 30, 38, 40, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором № 0 від 10 жовтня 2007 року в розмірі 55 616 (пятдесят пять тисяч шістсот шістнадцять) доларів США 41 (сорок один) цент, що в еквіваленті за курсом Національного банку України складає 1 322 072 (один мільйон триста двадцять дві тисячі сімдесят дві) грн. 31 (тридцять одна) коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 34 321 (тридцять чотири тисячі триста двадцять один) доларів США 59 (пятдесят девять) центів, що в еквіваленті за курсом Національного банку України складає 815 867 (вісімсот пятнадцять тисяч вісімсот шістдесят сім) грн. 54 (пятдесят чотири) коп. та заборгованості за процентами в розмірі 21 294 (двадцять однієї тисячі двісті девяносто чотирьох) доларів США 82 (вісімдесят двох) центів, що в еквіваленті за курсом Національного банку України складає 506 204 (пятсот шість тисяч двісті чотири) грн. 77 (сімдесят сім) коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» сплачений судовий збір в розмірі 3 654 (три тисячі шістсот пятдесят чотри) грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа: ОСОБА_1 про визнання договорів поруки припиненими відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції.

Суддя: Г.В. Бєсєда