Справа № 136/314/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

08 квітня 2016 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Стадника С.І.

при секретарі судового засідання Квашук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення аліментів на повнолітню дитину у звязку з навчанням, який мотивувала тим, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 09.12.2002 року. Від цього шлюбу в неї народився син ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1), батьком якого в Свідоцтві про народження записаний відповідач. Син проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні. Позивач не в змозі сама утримувати їх спільну із відповідачем дитину. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча працює і спроможний сплачувати аліменти. У звязку з навчанням сина в Уманському державному педагогічному університеті імені ОСОБА_4 на денній формі навчання, позивач вважає, що вона має право на отримання аліментів від відповідача на утримання їх спільної дитини на період його навчання. Вказане стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до закінчення сином навчання, тобто до 30.06.2019 року.

В судове засідання позивач не з`явилася, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги просила задовольнити, у разі неявки відповідача дала свою згоду на ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи в порядку, визначеному ст. 76 ч.3, 8 ЦПК України, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення за відсутності відповідача, який не з'явився в судове засідання без поважних причин, на підставі наявних в справі даних і доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюб з ОСОБА_2, який було розірвано 09.12.2002 року, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 3).

Від шлюбу з відповідачем народився син ОСОБА_5 (24.12.1997 року), батьками якого в Свідоцтві про народження (а.с. 4) вказані сторони спору.

Дитина проживає разом з матірю в м. Липовець по вул. Черняховського 23, що підтверджується даними в довідці Липовецької міської ради (а.с. 5).

З довідки Уманському державному педагогічному університеті імені ОСОБА_4 (а.с. 6) вбачається, що ОСОБА_3 навчається на І курсі денного відділення з 01.09.2015 року, термін навчання - до 30.06.2019 року.

Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ч.1 ст. 199 СК України).

Відповідно до ст. 199 ч.3 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Враховуючи те, що син проживає разом з позивачем, а також те, що він навчається, у позивача виникло право на отримання аліментів від відповідача на утримання їх спільної дитини.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як слідує зі змісту ст. 200 ч.1 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, якими є: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову.

Відповідач не повідомив суд про наявність обставин, що мають істотне значення при вирішенні судом питання щодо розміру аліментів та не надав суду доказів того, що він позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання їх спільної дитини.

Враховуючи те, що обовязок утримувати дітей покладається на обох батьків, в тому числі і на позивача, беручи до уваги встановлені судом обставини, а також те, що станом на 1 січня 2016 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць, згідно статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" становить 1 378 гривень, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3, у розмірі 689 гривень щомісячно до закінчення сином навчання, тобто до 30.06.2019 року. В решті позову слід відмовити за необґрунтованістю.

Згідно з ст. 88 ч.3 ЦПК України, з відповідача в прибуток держави підлягає стягненню судовий збір.

На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст. 180, 182, 191, 199, 200 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст. 10, 57-60, 88, 158 ч.2, 208, 209, 212-215, 224-226, 367 ч.1 п.1 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2) аліменти на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на утримання сина ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1), в розмірі 689 (шістсот вісімдесят девять) гривень 00 коп. щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову - 25.02.2016 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, тобто до 30.06.2019 року.

Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону

В решті позову відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2) в дохід держави судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.І. Стадник