Справа № 604/79/16-ц
Провадження № 2/604/76/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2016 року Підволочиський районний суд Тернопільської області

у складі : головуючого судді Могачевської В.Й.

за участю секретаря судового засідання Гамана В.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Підволочиського районного суду в смт. Підволочиськ Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до ОСОБА_2 посилаючись на те, що 08 квітня 2015 року він позичив останньому кошти у сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США, які зобовязався повернути до 08 жовтня 2015 року, зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 3% від суми позики щомісячно, що становить триста доларів США на місяць, про що власноруч написав розписку.

Однак, на дату написання позову, відповідач всупереч вимогам ст.ст. 525,530, 1046-1049 ЦК України, не виконав взяті на себе зобовязання щодо повернення грошових коштів в сумі 10 000 доларів США та процентів за користування грошовими коштами за період з вересня 2015 року по січень 2016 року.

На його прохання повернути заборговану суму відповідач відмовився, тому позивач вимушений звернутися до суду із даною позовною заявою.

З огляду на вказане, ОСОБА_1, просить стягнути з ОСОБА_2 10 000 доларів США (основний борг) + 1 500 доларів США (проценти) = 11 500 доларів США, що на день написання позовної заяви складає за офіційним курсом НБУ (за 100 доларів США 2484,8956 грн.) становить 285 109 грн. 15 коп. (двісті вісімдесят пять тисяч сто дев'ять гривень 15 копійок) та судові витрати.

У судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 позов підтримали, дали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. При цьому ОСОБА_1 повідомив, що з ОСОБА_2 його познайомив свідок ОСОБА_4, який мав спільний бізнес з відповідачем. Так як він добре знав свідка, в нього на час позички грошей не було підстав не довіряти відповідачу. З квітня по серпень відповідач своєчасно платив проценти в сумі по 300 доларів в місяць, а починаючи з вересня 2015 року по даний час ні основної суми, ні процентів не сплачує. Спочатку обіцяв повернути борг пізніше, а останнім часом взагалі уникає його, а тому настоює на задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2, будучи допитаним в одному з попередніх судових засідань, а саме 29 лютого 2016 року позов визнав частково, і пояснив, що в 2014 році він мав спільний бізнес зі свідком ОСОБА_4 з яким вони позичили в ОСОБА_1, знайомого ОСОБА_4, гроші в сумі 10000 ( десять тисяч ) доларів, які мали віддавати частинами, однак, так через рік вони не змогли віддати борг, тому 08 квітня 2015 року він написав розписку про позичку грошей в цій же сумі 10000 ( десять тисяч доларів), які, за домовленістю з ОСОБА_4П мали віддавати разом, по 5000 ( пять тисяч ) доларів кожен, впродовж шести місяців.

До вересня 2015 року вони продовжували працювати разом з свідком, який сплачував відсотки за користування кредитом, однак в вересні 2015 року вони припинили разом працювати, а так як в нього були проблеми він не зміг погасити борг. В цьому ж засіданні відповідач заявив, що має намір укласти договір з адвокатом з метою захисту своїх інтересів.

Для реалізації права відповідача на захист своїх прав, судове засідання було відкладено на 11 березня 2016 року, про що було оголошено судом в судовому засіданні і відповідач був повідомлений про дату проведення наступного судового розгляду, що стверджується його особистим підписом на повідомленні. Однак на призначену судом дату і час ні відповідач, ні його представник ( адвокат ) не з'явилися, ніякої заяви суду не подали, через що судовий розгляд знов було відкладено на 15 годин 00 хв. 22 березня 2016 року, про що відповідач був повідомлений, однак і на цей раз в суд ніхто не з'явився, тому судовий розгляд знов було відкладено на 14 год. 10 хв. Відповідач, будучи повідомленим про час, дату і місце судового розгляду, про що свідчить повідомлення про вручення йому поштового відправлення, а також оголошення в газеті « Свобода» № 25 ( 3063 ) за 30 березня 2016 року дане судове засідання не з'явився, тому, вислухавши думку представника позивача, який просить справу вирішувати за відсутності відповідача, враховуючи вимоги ч.4 ст. 169 ЦПК України та ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд приходить до висновку що справу слід вирішувати без відповідача, на підставі наявних у ній доказів, постановивши заочне рішення.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, свідка ОСОБА_4 дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно розписки власноручно написаної відповідачем ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 (НОМЕР_1, виданий Підволочиським РВ УМВС України в Тернопільській області 28 вересня 2007 року) він 08 квітня 2015 року позичив у ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 (НОМЕР_2, виданий 07 червня 1996 року Підгаєцьким РВ УМВС України) гроші в сумі 10 000(десять тисяч) доларів США з виплатою відсотків 3% кожного місяця 08 числа, які зобовязався повернути в повному обсязі до 08 жовтня 2015 року.

Свідок ОСОБА_4, будучи допитаний в судовому засіданні, підтвердив факт передачі грошей позивачем відповідачу 08 квітня 2015 року та повідомив, що в 2014 році він з відповідачем вирішили відкрити в м. Тернополі автомагазин, а так як своїх грошей в них не хватало, звернулися до його знайомого ОСОБА_1 і позичили в нього 10000 (десять тисяч доларів США). Першу розписку він оформив на себе. Так як від бізнесу не було прибутків і йому стало відомо про оборот коштів за його спиною, він вирішив віддати ОСОБА_1 позичені грошові кошти та припинити співробітництво з ОСОБА_2 В квітні 2015 року він особисто віддав готівкою позичені в позивача гроші 10000 ( десять тисяч доларів США), які в цей же день за його присутності були передані ОСОБА_2 про що останній написав розписку, в якій він також розписався як особа, яка бачила факт передачі грошей. При цьому в категоричній формі заперечив що гроші вони позичали двоє і мали віддавати також двоє.

Пояснення даного свідка в частині передачі грошей, оформлення договору позики та строків повернення грошових коштів, аналогічні поясненням позивача

У відповідності до положень статей 1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж саму грошових коштів. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Згідно правового висновоку при розгляді справи № 6-63 цс 13 Верховний Суд України 18 вересня 2013 року, - письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно із ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суди зобов'язані враховувати висновки Верховного Суду України.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановленні договором.

Однак, на момент звернення позивача до суду, відповідач ОСОБА_2 не повернув суми боргу згідно договору, тобто не виконав зобовязання, передбачені умовами договору позики.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

В силу положень ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково шляхом стягнення з відповідача в користь позивача суму боргу в розмірі 285 109.15 (двісті вісімдесят пять тисяч сто девять гривень ) 15 копійок: з яких 10 000 доларів США (247921 64 грн.) (основний борг) + 1 500 доларів США (5міс. х 300 доларів США = 37188.25 43 грн.) (відсотки за користування грошовими коштами) = 285 109 (двісті вісімдесят пять тисяч сто девять гривень) 15 копійок, оскільки представлений позивачем розрахунок проведено не вірно, так як вбачається із довідки Управління НБУ в Тернопільській області від 31.03.2016 року № 61-0057/27329, виданої на підставі повідомлення НБУ про офіційний курс гривні до іноземних валют від 21.01.2016 року № 40-0024/5014 та від 22. 01. 2016 року № 40-0024/5591, офіційний курс гривні до долара США станом на дату подачі позовної заяви становить 100 доларів США 2479,2164 грн.

Крім того враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові втрати в сумі 2 857 (дві тисячі вісімсот пятдесят сім) гривень 63 копійки судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 526, 625, 1046, 1047 1049, 1050 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 та жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_3 в користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_4, суму боргу в розмірі 285 109.15 (двісті вісімдесят пять тисяч сто девять гривень ) 15 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в 2 857 (дві тисячі вісімсот пятдесят сім) гривень 63 копійки.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя :