н/п 2/490/1558/2016 Справа № 490/2091/16-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2016 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.

при секретарі Шевельовій Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому просили визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частки земельної ділянки та за ОСОБА_2 право власності на ? частку земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачі надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та просив прийняти рішення за наявними матеріалами у справі та відповідно до норм діючого законодавства.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності учасників процесу.

Обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді, зокрема, цілого житлового будинку з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, та земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1.

Спадкодавець ОСОБА_3 за життя на випадок своєї смерті склала заповіт, посвідченим державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області 14 грудня 1978 року за реєстровим номером №2-3254, за яким заповіла своєму сину ОСОБА_1 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 у встановлений законом строк прийняв спадщину і отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частки житлового будинку АДРЕСА_1., та оформив право власності на даний житловий будинок, що підтверджується копією витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності НОМЕР_1 від 17.08.2009 року.

07.10.2010 року ОСОБА_2, яка має право на обов*язкову частку у спадщині, видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку житлового будинку АДРЕСА_1.

Земельна ділянка розміром 0,15 га, що розташована в АДРЕСА_1, спадкодавцем не була включена до заповіту, тому позивач ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги, звернувся до нотаріальної контори для подальшого отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частки спадкового майна, яке складається з земельної ділянки, що розташована в АДРЕСА_1.

Постановою державного нотаріуса Першої миколаївської державної нотаріальної контори від 31.08.2015 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області 14 грудня 1978 року за реєстровим номером №2-3254, на ? частки спадкового майна, яке складається з земельної ділянки, що розташована в АДРЕСА_1, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, у зв*язку з тим, що зазначена вище земельна ділянка заповітом не охоплена, тому спадкування щодо неї має здійснюватись за законом, тобто ділитись порівну між спадкоємцями.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку 03.03.1994 року, ОСОБА_3 на підставі рішення виконавчого комітету Матвіївської селищної Ради народних депутатів від 28.01.1994 року за №40 передано у приватну власність земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка має цільове призначення для обслуговування житлового будинку та господарських.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Зазначене положення також закріплено і в ст. ст. 81, 131 ЗК України, п. 22-1 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно яких громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За вимогами ст. ст.125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно чинного законодавства до складу спадщини входять усі права та обов*язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності іншої особи, припиняється право власності земельною ділянкою, на якій розташовані ці об*єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення.

Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший розмір не визначений заповітом.

Враховуючи, що позивачі відповідно до заповіту успадкували та є власниками житлового будинку, що розміщений на земельній ділянці, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати право власності на земельну ділянку пропорційно отриманої частці спадкового майна, а саме визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частки та за ОСОБА_2 право власності на ? частку земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? часткиземельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 часткиземельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в строки та порядку, передбаченому ст. ст. 293 - 296 ЦПК України.

СУДДЯ ЧЕРЕНКОВА Н.П.