Справа № 489/5241/16-ц
Номер провадження 2/489/2798/16
РІШЕННЯ

Іменем України

10 листопада 2016 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2016 р. ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги мотивувала тим, що в 1996 р. вона придбала у відповідачів квартиру АДРЕСА_1 (Богоявленському) в м. Миколаєві, оформивши договір купівлі-продажу нерухомого майна на Південній товарній біржі. На теперішній час позивачка не має можливості розпоряджатися належним їй майном, оскільки даний договір не був посвідчений нотаріально. Продавці ніяких претензій не предявляють, проте від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу ухиляються.

Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд визнати дійсним Договір № 4440 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (Богоявленському) в м. Миколаєві, укладений 06.06.1996 р. між нею, з одного боку та відповідачами, з іншого боку, зареєстрований на Південній товарній біржі.

Позивачка в судове засідання не зявилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідачі в судове засідання не зявились, повідомлялись судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Квартира АДРЕСА_2 ( Богоявленському) в м. Миколаєві належала ОСОБА_2 (1/3 частка) на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 27.04.1993 р., зареєстрованого в ММБТІ 27.05.1993 р. за № 18366; ОСОБА_3 (2/3 частки) на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 27.04.1993 р., зареєстрованого ММБТІ 27.05.1993 р., за реєстровим № 18366, Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою 29.03.1996 р., за р. № 4-732, зареєстрованого ММБТІ 19.04.1996 р. за р. № 18366.

06.06.1996 р. на Південній товарній біржі за № 4440 був зареєстрований Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 ( Богоявленському) в м. Миколаєві, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_5, з однієї сторони, та ОСОБА_1, - з іншої сторони.

Претензій сторони один до одного не мали, всі умови договору купівлі-продажу дотримані. Проте на даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Вказаний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною.

На час укладання договору купівлі-продажу сторони ухилились від його нотаріального посвідчення.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що права позивачки порушено, іншим шляхом поновити їх неможливо, отже заявлені вимоги щодо визнання договору купівлі-продажу квартири є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі статей 47, 227 ЦК УРСР, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та керуючись ст.12, 30, 60, 88, 214, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.

Визнати Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (Богоявленському) в м. Миколаєві, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_5, з однієї сторони, та ОСОБА_1, - з іншої сторони, зареєстрований 06.06.1996 р. на Південній товарній біржі за № 4440 - дійсним.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.С. Тихонова