У х в а л а

іменем україни

27 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Ткачука О.С., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Товарна біржа «Центральна Одеська біржа», про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого, з урахуванням уточнення позовних вимог, зазначила, що під час знаходження в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 останній 13 серпня 1997 року за спільні кошти подружжя придбав будинок АДРЕСА_1, що складається з: літ. А - житлового приміщення, площею 53,9 кв. м, літ. Б - гаражу, літ. Г - сараю, літ. Д - навісу, літ. Є - літньої кухні, літ. Ж - сараю, літ. І - туалету, погріба, 1-7 огорожі, І, ІІ мощення.

На підставі вказаного договору купівлі-продажу право власності на спірне домоволодіння зареєстровано за ОСОБА_5

Вказаний договір не був нотаріально посвідчений, проте виконаний.

З моменту придбання будинку та по теперішній час вона постійно проживає у вказаному будинку разом з їх спільними із ОСОБА_5 дітьми.

Враховуючи наведене та посилаючись на ст. 22 КпШС України, ст. 16 Закону України «Про власність» та ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР просила визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1, що був укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 13 серпня 1997 року та зареєстрований на Товарній біржі «Одеська товарна біржа», а також просила визнати за нею право власності на Ѕ частини вказаного будинку в порядку поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року змінено мотивувальну частину рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2014 року, в іншій частині вказане рішення районного суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час укладення договору купівлі-продажу спірного будинку позивач не знаходилася у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 та не є стороною вказаного правочину.

Змінюючи мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, апеляційний суд зазначив, що відповідно до ст. 47 ЦК УРСР 1963 року суд вправі лише за вимогою сторони, яка виконала цю угоду, та доведеності ухилення другої сторони від нотаріального оформлення договору вирішувати питання про визнання такої угоди дійсною і в цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

При цьому як встановлено апеляційним судом позивач не є стороною вказаного договору купівлі-продажу будинку, що повністю або частково виконала цю угоду, а тому не є особою, за вимогою якої суд вправі визнати спірну угоду дійсною.

Одночасно апеляційний суд звертав увагу на те, що позивачем не доведено ухилення ОСОБА_6 від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу спірного будинку, а в самому тексті вказаного договору чітко зазначено, що договір не підлягає нотаріальному посвідченню.

Погоджуючись з висновком районного суду щодо відсутності підстав для задоволення позову, змінивши норми матеріального права, що підлягають застосуванню при вирішенні вказаного спору, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення рішення районного суду в іншій частині без змін.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують та фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційному інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2014 року у незміненій після апеляційного перегляду частині та рішення апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

О.С.Ткачук

І.М.Фаловська