Справа № 724/1971/15-ц
Провадження № 2/724/232/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Руснака А.І.

при секретарі: Рижак О.В.

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

відповідача: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотині Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі - продажу транспортного засобу, скасування свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, визнання транспортного засобу спільною сумісною власністю та визнання права власності на ? частину транспортного засобу, -

В С Т А Н О В И В :

21 грудня 2015 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про скасування довідки рахунку та поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.02.2014 року Хотинський районний суд Чернівецької області розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, ухвалив рішення, яким шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

Зазначає, що в період укладеного шлюбу вони з ОСОБА_3 проживали однією сім'єю та вели спільне господарство разом з спільною донькою та в період шлюбу придбали певне майно за спільні кошти, таким майном є автомобіль марки «MERSEDES-BENZ VITO CDI 110», номер кузова НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2, який був придбаний за спільні кошти, та зареєстрований за ОСОБА_3 в період з 10.11.2006 року по 27.02.2014 року.

23.01.2014 року автомобіль марки «MERSEDES-BENZ VITO CDI 110», номер кузова НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2 був знятий ОСОБА_3 з обліку для реалізації, на підставі довідки-рахунку без її відома та зазначений автомобіль перейшов у власність ОСОБА_5 на підставі довідки-рахунку.

Тому вважає, що ОСОБА_3 відчужив автомобіль всупереч вимог закону, без її на те згоди.

Також вказує, що для укладення правочину по відчуженню автомобіля наявність письмової згоди була обов'язковою, що є підставою для визнання оскаржуваного правочину недійсним та скасування довідки рахунку НОМЕР_4, за якою транспортний засіб «MERSEDES-BENZ VITO CDI 110», номер кузова НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2 було незаконно відчужено.

Просить просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, визнати недійсною та скасувати довідку - рахунок, якою ОСОБА_3 відчужив автомобіль марки «MERSEDES-BENZ VITO CDI 110», номер кузова НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2, ОСОБА_5, визнати спільним сумісним майном подружжя автомобіль марки«MERSEDES-BENZ VITO CDI 110», номер кузова НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2, та визнати за нею право власності на ? частину транспортного засобу марки «MERSEDES-BENZ VITO CDI 110», номер кузова НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2.

06 вітня 2016 року позивач ОСОБА_7 подала до суду нову редакцію позовної заяви до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі - продажу транспортного засобу, скасування свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, визнання транспортного засобу спільною сумісною власністю та визнання права власності на ? частину транспортного засобу, в якій просила: визнати недійсним договір купівлі-продажу № НОМЕР_3 від 28.02.2014 року транспортного засобу марки «MERSEDES-BENZ VITO CDI 110», номер кузова НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2 укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з моменту його вчинення та скасувати оформлену на його підставі довідку-рахунок серія НОМЕР_3 від 28.02.2104 року видану на ім'я ОСОБА_5, скасувати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «MERSEDES-BENZ VITO CDI 110», номер кузова НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2, видане на ім'я ОСОБА_5, визнати спільним сумісним майном подружжя транспортний засіб марки «MERSEDES-BENZ VITO CDI 110», номер кузова НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2, визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки «MERSEDES-BENZ VITO CDI 110», номер кузова НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2.

Вважає, що ОСОБА_3 відчужив автомобіль всупереч вимог законодавства, без її на те згоди, тому просить задовольнити вимоги в повному обсязі.

Зазначає, що так як вона не надавала згоди ні усної ні письмової на відчуження спірного транспортного засобу, то відповідно до ст. 65 СК України вважає, що вказаний договір № НОМЕР_3 купівлі-продажу транспортного засобу слід визнати недійсним та скасувати довідку-рахунок ДШ № НОМЕР_3, на підставі якої автомобіль марки «MERSEDES-BENZ VITO CDI 110», номер кузова НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2 було незаконно відчужено.

Тому вважає, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видане на ім'я ОСОБА_5 підлягає скасуванню, оскільки реєстрація транспортного засобу на ОСОБА_5 порушує її права, як власника спірного автомобіля.

Щодо позовної вимоги про визнання права власності на ? частину автомобіля, зазначає, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Таким чином оскільки транспортний засіб марки «MERSEDES-BENZ VITO CDI 110», номер кузова НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2 є спільним сумісним майном подружжя, є неподільною річчю та не може бути реально поділений ніж нею та ОСОБА_3 вважає за необхідне визнати за нею право власності ? частину вказаного транспортного засобу.

Щодо ціни позову, то відповідно до висновку судової експертизи № 24-03-15 від 31 березня 2015 року вартість спірного автомобіля становить 169 805 грн., а так як вона просить визнати право власності на ? частину транспортного засобу марки «MERSEDES-BENZ VITO CDI 110», номер кузова НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2, 2003 року, ціна позову становитиме 84 902,5 грн. Тому підтримуючи вищевикладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник позивача - ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав вимоги позивачки та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Пояснив суду, що в травні місяці 2013 році вони з дружиною домовилися продати автомобіль марки «MERSEDES-BENZ VITO CDI 110», номер кузова НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2, який вони придбали в грудні місяці 2012 року за спільні кошти, так як вони на той час перебували в шлюбі. Вказує, що він продав даний автомобіль ОСОБА_8 згідно усної домовленості всього за 5000 тисяч доларів, за 2500 тисячі доларів з яких вони з дружиною придбали путівку в Турцію на відпочинок, після повернення з Турції з вищевказаної суми, які він отримав за автомобіль залишилося 500-700 доларів. Автомобіль продав в зв'язку з тим, що він потребував ремонту. Зазначає, що дружина від нього пішла в грудні місяці 2013 року, а в січні місяці 2014 року він вирішив переоформити вищевказаний автомобіль, який продав ОСОБА_8 Зазначив, що підпис на договорі купівлі-продажу дійсно його, оцінили автомобіль по одній ціні, а продали по іншій. 28 лютого 2014 року при переоформлені автомобіля він не отримував суми грошей, яка вказана в договорі купівлі-продажу автомобіля.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, просив відмовити в їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. Суду пояснив, що автомобіль марки «MERSEDES-BENZ VITO CDI 110», номер кузова НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2, він придбав в ОСОБА_8 на ринку літом 2013 року на підставі усної домовленості без оформлення документів. Автомобіль був грузовим, тому він переобладнав його на пасажирський, оформивши документи належним чином. Після чого в січні 2014 року звернувся до власника ОСОБА_3 для переоформлення вказаного автомобіля. До покупки автомобіля він з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 особисто не був знайомий.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що відповідач в справі ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_1 є його знайомими, він разом з ними випивав каву на автостанції в піцерії де працював таксистом. В 2013 році десь під кінець весни - початок літа в ОСОБА_3Б зламався автомобіль, і вони з ОСОБА_3 домовилися про його продаж без переоформлення документів, на підставі усної домовленості. Він віддав ОСОБА_3 4000 тисячі доларів, а 1000 тисячу доларів повинен був віддати коли відремонтує автомобіль. На автомобілі він їздив протягом 1-1.5 місяця, потім продав вказаний автомобіль батькові його знайомого таксиста ОСОБА_5 згідно усної домовленості, оскільки довіреність на автомобіль дорого коштує. Також зазначив, що при купівлі даного автомобіля була присутньою дружина ОСОБА_3 За автомобіль він заплатив 5000 тисяч доларів, на переоформлення документів щодо продажу автомобіля не їздив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 27 лютого 2014 року рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області розглянуто справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, яким шлюб між ОСОБА_1 та, ОСОБА_3 - розірвано (а.с.5-6).

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 змінено на дошлюбне - «ОСОБА_1».

Також судом встановлено, що позивач звернулася до суду з позовними вимогами про розірвання шлюбу 23 січня 2014 року та рішення про розірвання шлюбу набрало законної сили 11 березня 2014 року.

Як встановлено судом, в період укладеного шлюбу сторони проживали однією сім'єю та вели спільне господарство разом із спільною донькою, що у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини які встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Також, судом встановлено, що в період шлюбу сторони придбали певне майно за спільні кошти, таким майном є автомобіль марки «MERSEDES-BENZ VITO CDI 110», номер кузова НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2, який був придбаний за спільні кошти, та зареєстрований за відповідачем в справі ОСОБА_3 в період з 10.11.2006 року по 27.02.2014 року.

Крім того, з матеріалів справи, а саме рішення суду про розірвання шлюбу від 27 лютого 2014 року вбачається, що в сторін на час розгляду справи судом спору про майно не було, про що вони повідомили в судовому засіданні (а.с.5).

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та було встановлено в судовому засіданні 23 січня 2014 року, автомобіль марки «MERSEDES-BENZ VITO CDI 110», номер кузова НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2 був знятий з обліку для реалізації, на підставі довідки-рахунку відповідачем ОСОБА_3, що підтверджується, копією довідки Управління ДАІ УМВС України в Чернівецькій області (а.с.7).

Також судом встановлено, що 28.02.2014 року відповідач ОСОБА_3 уклав договір № НОМЕР_3 купівлі-продажу автомобіль марки «MERSEDES-BENZ VITO CDI 110», номер кузова НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2 та зазначений автомобіль перейшов у власність відповідачу в справі ОСОБА_5, що підтверджується копією договору купівлі-продажу транспортного засобу (а.с.49).

Крім того із матеріалів справи вбачається, що вищевказаний автомобіль марки «MERSEDES-BENZ VITO CDI», номер кузова НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2 згідно даних Територіального сервісного центру № 7341 регіонального сервісного центру МВС в Чернівецькій області зареєстрований за громадянином ОСОБА_5 (а.с.50).

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те що знаходиться у третіх осіб. Вирішуючи спори між подружжям про поділ майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України договір укладений одним з подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що спірний автомобіль був проданий відповідачем ОСОБА_3 у період коли сторони підтримували сімейні стосунки та перебували в шлюбі, що також і підтверджується рішенням суду від 27.02.2014 року про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 11 березня 2014 року та кошти отримані від його продажу були використані на потреби сім'ї.

Договір з відчуження транспортного засобу є договором, що виходить за межі дрібного побутового, тому його укладення потребує згоди другого подружжя.

Отже, факт відчуження автомобіля після розірвання шлюбу, а саме як вказує позивач на наступний день після винесення судом рішення, тобто 28.02.2014 року та без згоди на те позивача ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки у відповідності до ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Крім того, в судовому засіданні поясненнями свідка ОСОБА_8 було підтверджено факт відчуження автомобіля відповідачем ОСОБА_3 саме в період шлюбу, оскільки при відчуженні вищевказаного автомобіля дружина ОСОБА_3 була при цьому присутньою.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд вважає що позовні вимоги позивача про визнання недійсним договору купівлі - продажу транспортного засобу жодними доказами у відповідності до вимог ст.ст. 57, 60 ЦПК України не підтверджені, а доводи позивача про те, що остання не надавала згоди ні усної, ні письмової на відчуження вищевказаного автомобіля спростовуються наданими в судовому засіданні поясненнями відповідача ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_8, тому суд вважає, що в їх задоволенні слід відмовити.

Щодо інших вимог позивача, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо скасування свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу, визнання транспортного засобу спільною сумісною власністю та визнання права власності на ? частину транспортного засобу з врахуванням встановлених обставин є похідними від вимоги про визнання недійсним договору купівлі - продажу транспортного засобу, а тому останні також не підлягають задоволенню.

Частиною 3 ст. 10, ст.ст. 57 - 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі - продажу транспортного засобу, скасування свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, визнання транспортного засобу спільною сумісною власністю та визнання права власності на ? частину транспортного засобу ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про скасування довідки рахунку та поділ спільного майна подружжя позивачу слід відмовити в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 369 Цивільного кодексу України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11, ст.ст. 4, 10,57-60, ст.ст. 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі - продажу транспортного засобу, скасування свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, визнання транспортного засобу спільною сумісною власністю та визнання права власності на ? частину транспортного засобу - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Чернівецької області через Хотинський районний суд терміном десять днів з дня його оголошення, а особами, які не були в судовому засіданні в цей же термін і в цьому ж порядку з дня отримання ними копії рішення суду.

Суддя: А.І. Руснак