Суддя Горчакова О. І.
Провадження № 2/644/676/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2016 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судовим засіданням судді Горчакової О.І.,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_1;

позивач ОСОБА_2 не зявилася, представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4, представника відповідача адвоката ОСОБА_5. В.,

треті особи: ДМС ГУ ДМС Орджонікідзевського району м. Харкова надано

заяву; представник - служби у справах дітей Орджонікідзевського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Орджонікідзевського районного суду міста Харкова у м. Харків цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Державна міграційна служба ГУ ДМС Орджонікідзевського району м. Харкова, служба у справах дітей Орджонікідзевського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики «Про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку в квартирі» -

в с т а н о в и в:

До Орджонінікідзеського районного суду міста Харкова надійшов вказаний позов (а.с.1-26).

Позивач прохає, визнати ОСОБА_6 такою, що втратила право користування квартирою № 33 в будинку № 116 по вул. Миру в м. Харкові та зобовязати Державну міграційну службу ГУ ДМС Орджонікідзевського району м. Харкова зареєструвати ОСОБА_6 за місцем проживання батька ОСОБА_4 за адресою: м. Харків вул. 2-ї Пятирічки б. 2-Г кв. 29.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно договору міни від 05.12.1996 року ОСОБА_7 (після реєстрації шлюбу Яцентій) ОСОБА_8 (надалі Позивач), ОСОБА_7 ( після реєстрації ОСОБА_9) ОСОБА_10 та ОСОБА_7 в рівних частках належить на праві власності трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1.

25.01.2009 року ОСОБА_7 померла, після чого відкрилась спадщина на належну їй 1/3 частку вищевказаної квартири АДРЕСА_1.

15.09.2015 року рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова визначено, що ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності 1/3 частка квартири АДРЕСА_2, відповідно до договору міни , посвідченого державним нотаріусом 4-ої Харківської державної нотаріальної контори 05 грудня 1996 року та зареєстрованого в КП «Харківське МБТІ» 11 грудня 1996 року .

Визначено, що ОСОБА_9 належить на праві часткової власності 1/3 частка квартири АДРЕСА_3, відповідно до договору міни, посвідченого державним нотаріусом 4-ої Харківської державної нотаріальної контори 05 грудня 1996 року та зареєстрованого в КП «Харківське МБТІ» 11 грудня 1996 року .

31.10.2013 року заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4. Дитина проживає з батьком. Зареєстрована дитина у позивачки, тому Позивач прохає задовольнити позов шляхом зняття з реєстрації та зобовязання Відповідача батька дитини, зареєструвати її за місцем фактичного проживання

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснила, що 31.10.2013 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано, судовим рішенням було встановлено, що неповнолітня донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 буде мешкати з батьком ОСОБА_4 , проте дитина не мешкає за вказаною адресою вже 10 років. На запитання суду пояснила, що мати дитини батьківських прав не позбавлена; дитина зареєстрована як донька позивачки; іншого житла дитині не пропонують.

Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав. Вказав, що рішенням суду не визначалось місце проживання дитини, домовленості про це між сторонами також не існувало. Додатково пояснив, що Позивач протягом 10 років вживає спиртні напої не працювала, а тому надати належного виховання дитині не могла; свого житла дитина не має і зареєстрована як член сімї; коли дитина підросте, то сама визначиться із житлом.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що неповнолітня дитина ОСОБА_6 з самого народження була зареєстрована за адресою квартира ІНФОРМАЦІЯ_2. Деякий час її син - ОСОБА_4, та його колишня дружина - ОСОБА_2, проживали за спірною адресою; із-за зловживання Позивачкою спиртних напоїв син змушений був забрати дитину, ОСОБА_6, з собою та розірвати шлюб. На даний час неповнолітня дитина свого постійного місця проживання не має.

Судом встановлено:

Свідоцтвом про право на спадщину підтверджується, ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності 1/3 частка квартири АДРЕСА_2 (а.с.12).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_6 народилась 14 листопада 2001 року, батьком дитини значиться ОСОБА_4, матірю ОСОБА_2.

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї та прописку за № 31 від 25.06.2015 року, виданої ЖК «Алмаз-3», у квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані: ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_9 (а.с.15).

Установлено, що заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 31 жовтня 2013 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Іванвною було розірвано.

У відповідності до п. 1 ч. 1ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються.

Статтями 1 та 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб інтересів держави.

Згідно ст.ст. 15,16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ч.3 ст.9, ч.1 ст.109 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Частинами 1,4 ст.156 ЖК України визначено, що члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо під час їх вселення не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК України, в тому числі дружина наймача, їхні діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Статтею 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» від від 26.04.2001зі змінами, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сиаттею ст.ст. 11, 18 ЗУ «Про охорону дитинства» від від 26.04.2001 зі змінами передбачено, що Сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобовязані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач та його представник, як на підставу своїх вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд - приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки об'єктивних і переконливих доказів, що свідчили б про наявність підстав для виселення малолітньої ОСОБА_6, позивач не надав. До того ж, з пояснень представника позивача, відповідача, свідка установлено, що дитина свідомо була прописана матірю ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_5. Прово користування Позивача, як власника квартири ОСОБА_4 Анатолійочем не порушувались. Суд звертає увагу і на той факт, що в якокості відповідача не призвана зі спору про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ні малолітня ОСОБА_6, ні її представник - батько чи матір. Належним є відповідач, який дійсно є суб'єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Згідно положень ч. 1 ст. 33 ЦПК України, законодавець поклав на позивача обов'язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Не підлягають задоволенню вимоги Позивача і про зобовязання ОСОБА_6 зареєструвати за місцем проживання батька ОСОБА_4 за адресою: м. Харків вул. 2-ї Пятирічки б. 2-Г кв. 29, оскільки, зареєструвати особу у вказаній квартирі може лише власник. Відповідно до наданих документів ОСОБА_4 не є власником квартири 29 розташованої за адресою: м. Харків вул. 2-ї Пятирічки б. 2-Г, а лише там зареєстрований.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 88, 169, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 71, 72, ЖК України, ст. 3, 386, 405 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Державна міграційна служба ГУ ДМС Орджонікідзевського району м. Харкова, служба у справах дітей Орджонікідзевського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики - «Про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку в квартирі» - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі проголошення короткого рішення право на оскарження наступає із дня отримання повного рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.І. Горчакова