Ухвала

іменем україни

21 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П.,Журавель В.І., Черненко В.А.
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства "УніКредит Банк" до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 29 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року публічне акціонерне товариство "УніКредит Банк" (далі - ПАТ "УніКредит Банк") звернулось до суду з указаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог указувало на те, що 22 лютого 2007 року між АКБ "ХФБ Банк Україна" та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав ОСОБА_4 кредит у сумі 157 000 доларів США, а боржник зобов'язався повернути вказану суму до 22 лютого 2022 року та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 11,5 % річних.

В забезпечення виконання боржником умов зазначеного кредитного договору 23 лютого 2007 року та 23 березня 2007 року між сторонами було укладено договори іпотеки, за якими ОСОБА_4 передав у іпотеку належні йому дві земельні ділянки у Овідіопольському районі Одеської області.

Також зобов'язання ОСОБА_4 за указаним вище кредитним договором були забезпечені порукою ОСОБА_5 відповідно до договору поруки, укладеного між нею та ПАТ "УніКредит Банк" 22 лютого 2007 року.

Оскільки ОСОБА_4 належним чином не виконував своїх зобов'язань за кредитним договором, банк просив стягнути з відповідачів на свою користь суму заборгованості, яка станом на 06 червня 2011 року становила 182 908,51 доларів США, що еквівалентно 1 458 421 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29 жовтня 2015 року, позовні вимоги ПАТ "УніКредит Банк" задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ "УніКредит Банк" суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 182 908,51 доларів США, що в еквіваленті на день проведення розрахунку становить 1 458 421 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить указані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 травня 2015 року, яке ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29 жовтня 2015 року залишене без змін, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Установивши, що ОСОБА_4 не виконував узятих на себе зобов'язань за кредитним договором, суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про задоволення позовних вимог ПАТ "УніКредит Банк".

Наведені в касаційній скарзі доводи, щодо непред'явлення банком досудової вимоги про повернення кредиту не заслуговують на увагу, оскільки відсутність такої вимоги не може бути підставою для обмеження права особи на звернення до суду із відповідним позовом для захисту свого права та інтересу, які особа вважає порушеними.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 29 жовтня 2015 року відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 29 жовтня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:С.П. Штелик
В.І. Журавель
В.А. Черненко