Справа № 495/6175/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2016 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді: Мишко В.В.
при секретарі судового засідання: Корженко Л.О.
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_1 - голова (посвідчення НОМЕР_1 від 15.09.2014 року)
від відповідача: не з'явився
від третьої особи: ОСОБА_2 (довіреність № 01-33/980 від 02.03.2016 року)
від прокуратури: ОСОБА_3 (посвідчення № 040932 видане 01.02.2016 року)
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/6175/16-ц
за позовом Виконавчого комітету Карналіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області
за участю Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури
про позбавлення батьківських прав
10.08.2016 року Виконавчий комітет Карналіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (далі по тексту - позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_4 (далі по тексту - відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області за участю Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури про позбавлення батьківських прав (а.с.1-3).
Так, позивач просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, по відношенню до її малолітніх доньок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.08.2016 року відкрито провадження по справі № 495/6175/16-ц за позовом ВК Карналіївської СР до ОСОБА_4 за участю третьої особи ССД Білгород-Дністровської РДА за участю Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури про позбавлення батьківських прав. Справу призначено до розгляду (а.с.41).
В судовому засіданні 27.10.2016 року представник позивача (ВК Карналіївської СР) - ОСОБА_1, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.
В судовому засіданні 27.10.2016 року представник третьої особи (ССД Білгород-Дністровської РДА) - ОСОБА_2, заявлені ВК Карналіївської СР позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
В судовому засіданні 27.10.2016 року прокурор - Колесніченко І.В., заявлені ВК Карналіївської СР позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач - ОСОБА_4, відзив або заперечення на позов ВК Карналіївської СРдо суду не надала та в судові засідання не з'явилася без поважних причин, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань не заявляла, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду.
Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було надіслано запит до Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС щодо доступу до персональних даних ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.43).
Згідно відповіді № 5118/6593, що надійшла від Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована з 28.10.2011 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.48-49).
Відповідно до ч.5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно із ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про місце проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Так, ухвала суду про призначення слухання справи, судові повістки, а також копія позовної заяви ВК Карналіївської СР з додатками до неї були надіслані на адресу ОСОБА_4 (АДРЕСА_1), яка наявна в матеріалах справи та за якою вона зареєстрована. Між тим, усі документи з зазначеної адреси були повернуті до суду без вручення адресату у зв'язку із закінченням терміну зберігання та не проживанням адресата за визначеною адресою (а.с.53-96, 109-110).
Згідно із ч.2 ст.77 Цивільного процесуального кодексу, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно із ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно із ст.157 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більше як на п'ятнадцять днів.
Враховуючи викладені обставини, норми чинного законодавства та ті факти, що відповідач в судові засідання не з'явився, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, представники позивача, третьої особи та прокурор проти винесення заочного рішення не заперечували, строк розгляду справи, відповідно до ст.157 Цивільного процесуального кодексу України, закінчився і ніхто із сторін не заявив клопотання про його подовження, суд вважає за можливе, доцільне і необхідне, у відповідності до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, розглянути справу за відсутності відповідача - ОСОБА_4, на підставі наявних, достатніх для розгляду матеріалів справи та ухвалити заочне рішення.
Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників судового процесу, суд дійшов до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_5, про що 02.09.2005 року Виконавчим комітетом Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області зроблено відповідний актовий запис за № 27, що підтверджується виданим 26.07.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по Білгород-Дністровському району Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2. Батьками дитини записано ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (а.с.5).
ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_6, про що 11.03.2009 року Виконкомом Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області зроблено відповідний актовий запис за № 08, що підтверджується виданим 11.03.2009 року Виконкомом Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3. Батьками дитини записано ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (а.с.6).
Згідно із складеною 11.11.2014 року класним керівником та директором Карналіївської загальноосвітньої школи І-ІІ ступеня характеристикою на ОСОБА_5, ученицю 4-го класу, дівчинка проживає з бабусею, яка постійно цікавиться її навчанням та життям, контролює та допомагає у виконанні домашніх завдань. Протягом 3-4 класів мати дитини жодного разу не поцікавилась навчанням та життям дитини. Всі питання та проблеми дитини вирішуються через бабусю (а.с.11).
Згідно із складеною 11.11.2014 року завідуючою дошкільним навчальним закладом «Гномик» характеристикою на ОСОБА_6, вихованку закладу, дівчинка проживає з бабусею, яка приходить на батьківські збори, доглядає та утримує дитину (а.с.12).
11.11.2014 року ОСОБА_8 звернулася до голови Карналіївської СР із заявою, якою просила зобов'язати ОСОБА_4 приймати участі у вихованні доньок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10).
11.11.2014 року ВК Карналіївської СР ухвалено рішення № 38, яким вказано ОСОБА_4 на неналежне виконання материнських обов'язків по відношенню до своїх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8-9).
Згідно із складеною 04.02.2015 року класним керівником та директором Карналіївської загальноосвітньої школи І-ІІ ступеня характеристикою на ОСОБА_5, ученицю 4-го класу, дівчинка проживає з бабусею, яка постійно цікавиться її навчанням та життям, контролює та допомагає у виконанні домашніх завдань, відвідує батьківські збори. Мати дитини жодного разу не поцікавилась навчанням та життям дитини. Всі питання та проблеми дитини вирішуються через бабусю (а.с.17).
Згідно із складеною 04.02.2015 року завідуючою дошкільним навчальним закладом «Гномик» характеристикою на ОСОБА_6, вихованку закладу, дівчинка проживає з бабусею, яка приходить на батьківські збори, доглядає та утримує дитину (а.с.18).
06.02.2015 року ВК Карналіївської СР ухвалено рішення № 6, яким вказано ОСОБА_4 на необхідність належним чином виконувати материнські обов'язки по відношенню до своїх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.15-16).
Відповідно до складеного 17.03.2016 року комісією ВК Карналіївської СР Акту обстеження житлово-побутових умов проживання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, діти проживають за адресою: АДРЕСА_1. Мати дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 24.02.2016 року на території сільської ради не проживає. З дітьми проживають бабуся ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, та дідусь ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6. Вихованням дівчаток займаються бабуся та дідусь (а.с.25).
06.04.2016 року ОСОБА_8 звернулася до голови Карналіївської СР із заявою, якою просила розглянути питання про виконання ОСОБА_4 материнських обов'язків по відношенню до її дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.24).
Відповідно до складеного 18.04.2016 року комісією ВК Карналіївської СР Акту обстеження житлово-побутових умов проживання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, діти проживають за адресою: АДРЕСА_1. Мати дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 24.02.2016 року на території сільської ради не проживає. З дітьми проживають бабуся ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, та дідусь ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6. Вихованням дівчаток займаються бабуся та дідусь (а.с.26).
19.04.2016 року ВК Карналіївської СР ухвалено рішення № 13, яким вирішено клопотати перед Білгород-Дністровським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо притягнення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за невиконання обов'язків щодо виховання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.20-23).
Відповідно до складеного 06.07.2016 року комісією ВК Карналіївської СР Акту обстеження житлово-побутових умов проживання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, діти проживають за адресою: АДРЕСА_1. Мати дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 24.02.2016 року на території сільської ради не проживає. З дітьми проживають бабуся ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, та дідусь ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6. Вихованням дівчаток займаються бабуся та дідусь (а.с.32).
11.07.2016 року ВК Карналіївської СР на підставі розглянутих пропозицій опікунської ради при ВК Карналіївської СР було прийнято рішення № 19 (а.с.29-31), яким було вирішено:
- вважати за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, по відношенню до її малолітніх доньок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3;
- порушити перед Білгород-Дністровським міськрайонними судом Одеської області питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, по відношенню до її малолітніх доньок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3;
- затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, по відношенню до її малолітніх доньок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно додатку та надати його до суду.
Крім того, згідно із висновком органу опіки та піклування ВК Карналіївської СР №214 від 11.07.2016 року, з метою соціального захисту дітей, вирішено вважати за доцільне позбавити гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у зв'язку з невиконанням батьківських обов'язків (а.с.33-36).
Відповідно до складеної 01.08.2016 року ВК Карналіївської СР характеристики №228 на гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, остання зареєстрована в АДРЕСА_1. З кінця лютого 2016 року на території Карналіївської сільської ради не мешкає. За місцем проживання зарекомендувала себе з слідуючої сторони: вела аморальний спосіб життя, іноді зловживала алкогольними напоями. Має низьке почуття відповідальності, схильна перекладати її на інших. Віддає перевагу тому, щоб не помічати, обходити проблеми, суперечності сучасного життя. Слабка, часто змінює свої рішення, пасує перед труднощами, піддається чужому впдиву. У вихованні старших доньок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 участі не приймає, не дбає про них, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток (а.с.7).
В ході судового засідання 27.09.2016 року прокурором - Колесніченко І.В., було заявлено усне клопотанняпро виклик в судове засідання для допиту та надання пояснень в якості свідка - ОСОБА_8, бабусю, з якою проживають діти ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.09.2016 року клопотання прокурора про виклик свідка - задоволено. Викликано в судове засідання 27.10.2016 року в якості свідка для дачі пояснень ОСОБА_8 (а.с.100-101).
В судове засідання 27.10.2016 року для допиту та дачі пояснень по справі прибув свідок ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка була приведена до присяги та повідомлена про кримінальну відповідальність за неправдиві показання (а.с.97, 115).
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що її онуки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешкають разом із нею за адресою: АДРЕСА_1. Вона піклується про дівчат, виховує їх та матеріально забезпечує. У свою чергу, мати дівчат - ОСОБА_4, взагалі не цікавиться життям своїх доньок старших доньок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, не піклується, не виховує та матеріально не забезпечує своїх дітей, в останнє покинула домівку та дітей у лютому 2016 року, після чого більше додому не поверталася, дівчат не бачила, на зв'язок не виходить.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.
Згідно із ст.3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (набрала чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України).
Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Згідно із ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ст.166 Сімейного кодексу України).
У відповідності до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, малолітні доньки ОСОБА_4- ОСОБА_5 та ОСОБА_6, проживають, перебувають на утриманні та вихованні бабусі, ОСОБА_8, яка сама піклується, виховує та матеріально забезпечує своїх онук. В свою чергу, ОСОБА_4участі у вихованні дітей не приймає та матеріально не забезпечує.
За таких обставин, суд приходить до висновку про відповідність та доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно її малолітніх доньок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Крім того, частиною 3 статті 166 Сімейного кодексу України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Такий обов'язок не припиняється і в тому випадку, коли діти набувають повну дієздатність до досягнення ними повноліття при укладанні шлюбу у випадку зниження їм шлюбного віку. Лише після досягнення повноліття діти втрачають право на утримання.
У випадку невиконання батьками обов'язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, аліменти можуть стягуватися за рішенням суду. При злісному ухиленні батьків від сплати аліментів вони підлягають притягненню до кримінальної відповідальності, відповідно до ст.164 Кримінального кодексу України.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України).
Так, при визначенні розміру аліментів, що стягуються з батьків на користь дитини, суд має враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Зокрема, чим гірше стан здоров'я дитини, тим більше коштів на утримання вона потребує. При розгляді справи про стягнення аліментів при визначенні їх розміру, суд повинен враховувати також стан здоров'я та загальний матеріальний стан того з батьків дитини, з якого вони будуть стягуватися. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї.
Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці (робота за трудовим договором, відповідно до вимог КЗпП, робота за контрактом за кордоном тощо). Зазначені положення передбачають мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, у той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній буде визначатися судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини.
Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
У відповідності до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Дана норма передбачає можливість визначення судом в окремих випадках розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку платника аліментів. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу), приблизний перелік яких наводиться у частині 1 даної статті. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу її матері або батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Також доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у випадку отримання платником аліментів заробітку або доходу повністю в натурі або в іноземній валюті, що можна віднести до інших обставин, які мають істотне значення, відповідно до змісту ч.1 даної статті.
Положеннями ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.
Згідно із положеннями Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», з 01.05.2016 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлений в розмірі 1 228 грн. (30 % = 368,4 грн.), а для дітей віком від 6 до 18 років - 1 531 грн. (30 % = 459,3 грн.).
Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про необхідність стягнення щомісячно з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь законного представника дітей аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. та на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до повноліття дітей.
Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У відповідності до п.2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» за № 14 від 18.12.2009 року, рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (ч.1 ст.213 ЦПК). Обґрунтованим визнається рішення, яке ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставин, які мають значення для вирішення справи.
Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає обґрунтованими, правомірними та законними позовні вимоги ВК Карналіївської СР, у зв'язку з чим позовна заява ВК Карналіївської СРдо ОСОБА_4 за участю третьої особи ССД Білгород-Дністровської РДА за участю Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.
Керуючись ст.ст. 150-152, 155, 164-166, 180, 182-184, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 157, 169, 197, 208-209, 212-215, 218, 224-228 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позовну заяву Виконавчого комітету Карналіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області до ОСОБА_4 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області за участю Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1, батьківських прав по відношенню до її малолітніх доньок: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Стягувати щомісячно з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, на користь законного представника дитини аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 500 (п'ятсот) гривень, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, а саме з 10.08.2016 року до повноліття ОСОБА_5, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7.
Стягувати щомісячно з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, на користь законного представника дитини аліменти на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі у розмірі 500 (п'ятсот) гривень, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, а саме з 10.08.2016 року до повноліття ОСОБА_6, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, на користь держави судовий збір за розгляд позовної заяви в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 (двадцять) копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.В. Мишко