Справа № 741/893/16 Провадження № 22-ц/795/2068/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Дикий В. М. Доповідач - Бечко Є. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка Є.М.,
суддів:Бобрової І.О., Вінгаль В.М.,
при секретарі:Шевченко М.О.
за участю:представника позивача ОСОБА_5, третьої особи Дубовик С.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 09 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Відділу освіти Носівської районної державної адміністрації про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

третя особа - директор Носівської загальноосвітньої школи №1 Носівської районної ради Дубовик Світлана Едуардівна,

в с т а н о в и в:

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 09 вересня 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_7 до відділу освіти Носівської районної державної адміністрації про скасування наказу №37-к від 16 травня 2016 року про звільнення ОСОБА_7 з посади вчителя російської мови Носівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 зв'язку із закінченням строку трудового договору відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України, поновлення на посаді вчителя російської мови та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу по день фактичного поновлення в сумі 16166 грн. 70 коп.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_7 звернулася з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 09 вересня 2016 року та ухвалити нове рішення, задовольнивши її позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що вона не ознайомлювалась особисто з наказом про призначення та про звільнення, а лише ставила свій підпис в книзі наказів вже після звільнення 01 червня 2016 року в один день, а не в різні дні з різними проміжками часу. Також апелянт не погоджується з показами свідка ОСОБА_8, яка працювала секретарем в школі та в її обов'язки входило ведення кадрової роботи, адже вона перебуває у безпосередньому підпорядкуванні директора Носівської загальноосвітньої школи.

Крім того, апелянт зазначає, що в своїй заяві про прийняття на роботу вона не вказувала термін відпрацювання, що строковий трудовий договір може бути укладено на визначений строк, встановлений за погодженням сторін, проте з нею цей строк не погоджувався, а також, що трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_7 суд першої інстанції виходив з того, що поставивши свій підпис про ознайомлення з наказом про призначення її на посаду, позивачка погодилась щодо строку трудового договору. Також суд вважав доведеним, що ОСОБА_7 31 травня 206 року під підпис було ознайомлено про звільнення з посади.

Такий висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав правильну оцінку і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Конституція України гарантує право кожного громадянина на працю, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, гарантує рівні можливості у виборі роду трудової діяльності та захист від незаконного звільнення.

Судом встановлено, що в серпні 2015 року ОСОБА_7 звернулася до начальника відділу освіти Носівської РДА ОСОБА_9 з заявою про призначення її на посаду вчителя російської мови в Носівську ЗОШ І-ІІІ ст. №1 з 01 вересня 2015 року (а.с.9). На даній заяві начальником відділу освіти було проставлено резолюцію «До наказу» 27 серпня 2015 року. Директором Носівської ЗОШ І-ІІІ ступеню №1 Дубовик С.Е. на заяві було проставлено резолюцію, що вона не заперечує проти прийняття на роботу на 2015-2016 навчальний рік.

Вбачається, що наказом начальника відділу освіти від 31 серпня 2015 року №70-к ОСОБА_7 було призначено на посаду вчителя російської мови Носівської ЗОШ І-ІІІ ст. №1 з 01 вересня 2015 року по 31 травня 2016 року на підставі її заяви (а.с.10)

Наказом начальника відділу освіти від 16 травня 2016 року №37-к ОСОБА_7 звільнено з посади вчителя у зв'язку з закінченням строку трудового договору згідно п.2 ст.36 КЗпП України 31 травня 2016 року (а.с.11).

Вказані накази були продубльовані директором Носівської ЗОШ І-ІІІ ст. №1 та ОСОБА_7 поставила свій підпис в книзі наказів з кадрових питань Носівської ЗОШ І-ІІІ ст. №1 про що сама позивач не заперечувала (а.с.50, 51).

Згідно із ч.ч.1, 3 ст.21 КЗпП України трудовий договір - це індивідуальна угода між працівником і роботодавцем, власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За приписами ст.26 Закону України "Про загальну середню освіту", в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, трудові відносини в системі загальної середньої освіти регулюються законодавством України про працю, Законом України "Про освіту", цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України у №9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», згідно зі ст.24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу.

Постановою Кабінету Міністрів України №778 від 27 серпня 2010 року затверджено Положення про загальноосвітній навчальний заклад, п.31 якого передбачено, що навчально-виховний процес у закладі незалежно від його підпорядкування, типу і форми власності здійснюється відповідно до робочих навчальних планів, складених на основі типових навчальних планів, затверджених МОН.

Частиною 3 статті 15 Закону України «Про загальну середню освіту» передбачено, що на основі типових навчальних планів загальноосвітнім навчальним закладом складається робочий навчальний план з конкретизацією варіативної складової і визначенням профілю навчання. Робочі навчальні плани державних і комунальних загальноосвітніх навчальних закладів затверджуються відповідним органом управління освітою.

Статтею 16 частиною 3 цього ж Закону визначено, що структура навчального року (за чвертями, півріччями, семестрами) та тривалість навчального тижня встановлюються загальноосвітнім навчальним закладом у межах часу, передбаченого робочим навчальним планом, за погодженням з відповідним органом управління освітою.

Розподіл педагогічного навантаження у загальноосвітньому навчальному закладі здійснюється його керівником і затверджується відповідним органом управління освіти.

Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст.23 цього Кодексу трудовий договір може бути укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Відповідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у п.18 якої вказано, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Положеннями ст.36 КЗпП України визначено підстави припинення трудового договору з працівником.

Позивачка прийнята на роботу вчителем саме на 2015-2016 навчальний рік, тому суд дійшов правильного висновку про закінчення строку трудового договору між ОСОБА_7 та відповідачем.

Таким чином, ОСОБА_7 звільнено з посади вчителя на законній підставі.

Посилання апелянта на ту обставину, що вона не ознайомлювалась особисто з наказом про призначення її на посаду, а також, що в своїй заяві про прийняття на роботу вона не вказувала термін відпрацювання не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки позивач не оскаржувала наказ про прийняття її на роботу, а просить скасувати саме наказ про звільнення.

Доводи про неправдивість показів свідка ОСОБА_8 також не приймаються до уваги, оскільки належними доказами доводи позивачки не підтверджуються, а свідчення узгоджуються з іншими доказами, на підставі яких було ухвалене судове рішення.

Що стосується доводів ОСОБА_7 про укладення трудового договору в письмовій формі, то слід зазначити, що у відповідності до змісту ст.ст.24, 24 1 КЗпП України, трудові договори можуть укладатися як в усній так і в письмовій формі, а при їх укладенні з фізичною особою письмова форма є обов'язковою. Але при фактичному допущенні працівника до роботи трудовий договір вважається укладеним навіть і в разі недотримання зазначеної вимоги закону щодо його письмової форми (ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.09.2011 року №5-2402км11).

Аналізуючи вищенаведене, матеріали справи, колегія суддів вважає, що в даному випадку з наявних у справі письмових доказів встановлено, що наказ про звільнення ОСОБА_7 з займаної посади на підставі п.2 ст.36 КЗпП України видано на законних підставах, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції з достатньою повнотою з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 09 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: