Справа № 344/1907/16-ц
Провадження № 2/344/3873/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Прокопів С.Р.

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки,-

ВСАНОВИВ:

в позові вказано, що 24/01/2014 р. ухвалено судове рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача. Відповідач належним чином не виконав обов`язки зі сплати аліментів, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача пеню за прострочення виконання обов`язків зі сплати аліментів.

Позивачка подала заяву про зміну і доповнення позову, відповідно до якої просила суд стягнути з відповідача 98550 гривень, 25727 гривень у зв`язку із невиконанням обов`язку щодо сплати аліментів на утримання дітей та позивачки.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов з підстав, що в ньому зазначені.

В судовому засіданні відповідач заперечив позов з тих підстав, що у нього немає грошових коштів для сплати аліментів та пені, оскільки свій заробіток він спрямовує на оплату своїх витрат.

Про застосування позовної давності до вимог позивача в даному спорі відповідач ні усно, ні письмово не просив суд.

Так само протягом всього судового розгляду відповідач не заперечив свого обов`язку щодо сплати аліментів на утримання дітей та позивачки.

Однак відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ст. 11 ЦПК України вказано, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так само відповідно до п. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідач подав суду письмове заперечення проти позову, в якому заперечив позов з тих підстав, що він не ухиляється від сплати аліментів, його заробіток є випадковим і сезонним, всього сплатив на користь позивачки 6000 гривень. В запереченні проти позову позивач визнав ту обставину, що внаслідок несвоєчасної сплати ним аліментів з вересня 2013 р. до січня 2016 р. виникла заборгованість, яка на підставі ч. 1 ст. 196 СК України має бути зменшена у зв`язку із зменшенням заборгованості по аліментах.

Розмір заборгованості відповідач не заперечив, доказів на спростування загальної суми заборгованості, що вказана в довідці державного виконавця відповідач суду не надав.

Судом встановлено наступні обставини.

24/01/2014 р. ухвалено судове рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача.

Відповідно до довідки-розрахунку від 29/03/2016 р., виданої ДВС вказано на заборгованість відповідача щодо виконання обов`язку зі сплати аліментів за виконавчим листом №595/1965/2013 від 12/02/2014 р.

Відповідно до виконавчого листа №595/1668/2013-цвід 11/10/2013 р. відповідач зобов`язаний виплачувати на користь позивачки аліменти на її утримання в сумі 300 гривень щомісячно до досягнення ОСОБА_3 трьохрічного віку.

В ст. 196 СК України вказано, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідач не подав суду жодного доказу для урахування його матеріального та сімейного стану. При цьому відповідач просив суд звільнити його від сплати пенсі саме із вказаних підстав.

Отже відповідач особисто і безпосередньо своїми діями позбавив суд можливості встановити його матеріальний та сімейний стан.

При цьому відповідно до п. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак саме на припущенні незадовільності його матеріального стану відповідач просив відмовити в позові.

Разом з цим в відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20/11/1989 р. в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Так само відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Таким чином позов обґрунтовано належними на те правовими підставами, відповідачем не надано доказів на спростування позову.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

позов задовольнити;

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 98550 гривень пені за заборгованістю по аліментах на утримання дітей, 25727 гривень за заборгованістю по аліментах на утримання позивачки.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з моменту його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя С.О. Бородовський