Справа № 2018/6-342/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді - Cадовського К.С.,

за участю секретаря Ворончук Н.А.,

розглянувши заяву боржника ОСОБА_1про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по справі за заявою ПАТ «МЕГАБАНК» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації „Слобожанська перспектива від 09.03.2011р. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 2011 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява ПАТ «МЕГАБАНК», в якій стягувач просив видати виконавчий лист на примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації „Слобожанська перспектива від 05.09.2011 р. про стягнення з ОСОБА_1заборгованості за кредитним договором № 279-14П/2007 від 05 жовтня 2007 року у розмірі 174690,58 грн., витрати по сплаті третейського збору у розмірі 5,00 грн., а також витрати на листування у розмірі 14,00 гривень.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07.12.2011 року вищезазначена заяву ПАТ «МЕГАБАНК» про видачу виконавчого листа була задоволена.

03 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова із заявою, в якій просить:

1.Зупинити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого 21.07.2016 року Заводським районним судом м. Миколаєва у цивільній справі № 487/7351/14-ц за позовом ОСОБА_2 про: виселення ОСОБА_1

Купідоновича ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_7 із самовільно займаного ними житлового приміщення, а саме: трикімнатної квартири № 15, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Чкалова, буд. 43, без надання їм іншого жилого приміщення, до постановлення ухвали Київським районним судом м. Харкова за цією заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню шляхом постановлення відповідної ухвали;

2.Визнати повністю виконавчий лист виданий 21.03.2012 року Київським районним судом м. Харкова у цивільній справі № 2018/6-342/11 за заявою Публічного акціонерного товариства «МЕГАБАНК» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду по справі № 2/558-2011 за позовом ПАТ «МЕГАБАНК» до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором, про: стягнути з ОСОБА_9 (ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ідент. Номер НОМЕР_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МЕГАБАНК» (61002, м. Харків, вул. Артема, 30, ідентифікаційний № 09804119, рахунок № НОМЕР_2 у ПАТ «МЕГАБАНК», МФО 351447) заборгованість за кредитним договором № 279-14П/2007 від 05 жовтня 2007р. у розмірі 174690,58 гривень (сто сімдесят чотири тисячі шістсот дев'яносто гривень 58 копійок), витрати по сплаті третейського збору в розмірі 5,00 грн. (п'ять гривень), а також витрати на листування третейського суду в розмірі 14,00 грн. (чотирнадцять гривень 00 коп.) - таким, що не підлягає виконанню;

3.Повернути ОСОБА_9 майно, на яке було звернено стягнення при примусовому виконанні виконавчого листа виданого 21.03.2012 року Київським районним судом м. Харкова у цивільній справі № 2018/6-342/11 за заявою Публічного акціонерного товариства «МЕГАБАНК» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду по справі № 2/558-2011 за позовом ПАТ «МЕГАБАНК» до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором, про: стягнути з ОСОБА_9 (ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ідент. Номер НОМЕР_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МЕГАБАНК» (61002, м. Харків, вул. Артема, 30, ідентифікаційний № 09804119, рахунок № НОМЕР_2 у ПАТ «МЕГАБАНК», МФО 351447) заборгованість за кредитним договором № 279-14П/2007 від 05 жовтня 2007р. у розмірі 174690,58 гривень (сто сімдесят чотири тисячі шістсот дев'яносто гривень 58 копійок), витрати по сплаті третейського збору в розмірі 5,00 грн. (п'ять гривень), а також витрати на листування третейського суду в розмірі 14,00 грн. (чотирнадцять гривень 00 коп.), - трикімнатну квартиру № 15, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Чкалова, буд. 43.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що справа за позовом ПАТ «МЕГАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, розглянута третейським судом 05 вересня 2011 року, не була підвідомча третейському суду. Крім того, вказує на порушення вимог Закону України «Про третейські суди» та Регламенту постійно діючого третейського суду при АУБ, що були допущені під час розгляду справи третейським судом.

Боржник ОСОБА_10, про день, місце, та час розгляду заяви судом повідомлявся, в судове засідання не зявилася, будь-яких заяв чи клопотань до суду не подавав, причини неявки суду не повідомив. Його неявка не перешкоджає суду вирішити заяву по суті.

Представник стягувача ПАТ «МЕГАБАНК» в судове засідання не зявився, але подав заяву, в якій проти задоволення вимог ОСОБА_1 заперечував та просить справу розглянути у його відсутність.

Розглянувши заяву боржника ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи №2018/6-342/11, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.369 Цивільного процесуального Кодексу України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом ( частина 4 ст.369 ЦПК України).

Враховуючи вказані норми статті 369 вбачається, що суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково лише за умови, що його (виконавчий лист) було видано помилково або обов'язок боржника відсутній повністю чи частково. При цьому закон встановлює, що припинення обов'язку боржника відбувається добровільним його виконанням самим боржником чи іншою особою, або з інших причин.

В своїй заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 не наведено жодних підстав, із перелічених в статті 369 ЦПК України, які б являлись підставою для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають до виконання. Окрім того, заявник не посилається на настання обставин, що припинили його обов'язок перед ПАТ «МЕГАБАНК» щодо погашення заборгованості за кредитним договором №279-14П/2007 від 05.10.2007р. у розмірі 174690, 58 грн., витрат по сплаті третейського збору в розмірі 5,00 грн., а також витрат на листування в розмірі 14,00 грн., а також щодо помилкової видачі виконавчого листа.

Практика розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах, зокрема, застосування ст.369 Цивільного процесуального кодексу України, знайшло відображення в Узагальненні судової практики Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 р. Судом роз'яснено, що частиною 2 ст. 369 ЦПК передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Підстави для цього зазначені у ч. 4 ст. 369 ЦПК. Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-ХІУ є закінчення виконавчого провадження. Проте у зв'язку з відсутністю чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у ч. 4 ст. 369 ЦПК, виникало труднощі під час її застосування. При цьому словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов'язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв'язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний. Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові. Обов'язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п'ятої ЦК ( Припинення зобов'язання). Так, зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання. Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Однак у заяві ОСОБА_1 не вказав на існування жодної із підстав для припинення його обов'язку як боржника або інших причин помилкової видачі судом виконавчого листа.

Вимоги своєї заяви ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що справа за позовом ПАТ «МЕГАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, розглянута третейським судом 05 вересня 2011 року, не була підвідомча третейському суду. Разом з тим у даній заяві ОСОБА_1 приводить доводи щодо допущених третейським судом порушень під час розгляду справи, при ухваленні рішення від 05.09.2011 року за позовом ПАТ «МЕГАБАНК» до ОСОБА_1, щодо, на його думку, безпідставного стягнення із ОСОБА_1 на користь банку заборгованості, неналежного розрахунку суми заборгованості, тощо. Зважаючи на зміст заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, вбачається, що дана заява містить мотиви, які стосуються саме оскарження рішення третейського суду. Тобто у даній заяві ОСОБА_1 фактично оскаржує рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «СЛОБОЖАНСЬКА ПЕРСПЕКТИВА» від 05.09.2011 року у справі №2/558-2011, що суперечить ст.389-1 Цивільного процесуального кодексу України, яка передбачає право сторони у спорі звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

Третейський суд встановив факт належного оповіщення відповідача ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи в третейському суді, про що вказано в тексті рішення від 05.09.2011 року. Про належне оповіщення про час розгляду у Київському районному суді м.Харкова заяви ПАТ «МЕГАБАНК» про видачу виконавчого документу на рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «СЛОБОЖАНСЬКА ПЕРСПЕКТИВА» від 05.09.2011 року у справі №2/558-2011 підтверджено у тексті ухвали суду від 07.12.2011 року, а також підтверджується повідомленням про вручення ОСОБА_1 копії заяви до суду із додатками, один із яких рішення третейського суду від 05.09.2011р. Таким чином, відповідач ОСОБА_1, заявник у даній справі, починаючи із часу ухвалення рішення третейським судом у 2011 році, не був позбавлений можливості у передбачений законодавством строк звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду, однак своєчасно не скористався своїм правом та пропустив цей строк.

Отже, рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «СЛОБОЖАНСЬКА ПЕРСПЕКТИВА» від 05.09.2011 року у справі №2/558-2011 про стягнення з ОСОБА_11 заборгованості за кредитним договором №279-14П/2007 від 05.10.2007р. у розмірі 174690, 58 грн., витрат по сплаті третейського збору в розмірі 5,00 грн., а також витрат на листування в розмірі 14,00 грн., набрало законної сили, є чинним.

Разом з тим, відповідно до ст.ст.389-9, 389-10 ЦПК України матеріали справи та рішення третейського суду були предметом вивчення Київського районного суду м. Харкова в процедурі розгляду заяви ПАТ «МЕГАБАНК» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду ( справа №2018/6-342/11), на його виконання видано виконавчий документ, який правомірно знаходиться на виконанні.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 129, ст. 129-1 Конституції України, статті 14 Цивільного процесуального кодексу України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Окрім того, в силу статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського суду з прав людини та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.

Суд вважає, що задоволення заяви ОСОБА_1 та визнання виконавчого листа щодо стягнення з нього заборгованості, виданого на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Слобожанська Перспектива» від 05 вересня 2011 року, таким, що не підлягає виконанню, призведе зупинення виконання рішення суду, негативних наслідків для ПАТ «МЕГАБАНК», до порушення прав стягувача, порушення вимог ст.ст.124, 129, 129-1 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушення приписів рішення Європейського суду з прав людини.

Як на тому наголосив Конституційний Суд України в рішенні від 13.12.2012 № 18- рп/2012, виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Стаття 6 Конвенції, зокрема, гарантує право особи на виконання рішення, винесеного на її користь, протягом розумного строку. Стаття 13 Конвенції гарантує право кожному, чиї права і свободи, викладені у Конвенції, порушуються, на ефективний засіб юридичного захисту, який би забезпечував, зокрема, відшкодування за порушене право.

Сферою регулювання статті 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків; таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», у попередній і новій редакції, встановлює, що виконавче провадження являється завершальною стадією судового провадження, і примусове виконання рішень судів, рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень. Тому рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Слобожанська Перспектива» від 05 вересня 2011 року про стягнення ОСОБА_1 заборгованості підлягає виконанню.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на відсутність підстав для припинення обов'язку боржника ОСОБА_1 або інших причин помилкової видачі судом виконавчого листа, відсутність доказів на підтвердження викладених заявником в заяві обставин, що вказує на відсутність причин, за яких виконавчий лист може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, суд відмовляє в задоволенні заяви ОСОБА_1

Керуючись ст. 209, 210, 369 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви боржника ОСОБА_1про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя К.С.Садовський