Справа № 214/4871/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 вересня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ковтун Н.Г,

при секретареві Троценко О.М.,

без участі сторін, в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом, який уточнив востаннє 29 квітня 2015 року (а.с. 61 - 65). Згідно уточненої позовної заяви позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 29.06.2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 5 000 грн., зі сплатою 36, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ "Приватбанк" є правонастпником прав та обов"язків ЗАТ КБ "Приватбанк". відповідно до п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг зазначено, що Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, як викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення умов закону та договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Судовим наказом Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18.12.2008 року з ОСОБА_1 на користь позивача була стгнута сума у розмірі 5341,85 грн. У зв'язку з чим, станом на 03.03.2015 року він має заборгованість за кредитним договором у сумі 8510,67 грн, що складається з: 7629,21 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. - штраф ( фіксована частина), 381,46 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача на користь позивача вказану заборгованість та судові витрати.

Представник позивача у судове засідання не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про перенесення судового засідання, однак доказів поважності причин неявки суду не надано. В матеріалах справи мається (а.с.87) заява представника позивача с проханням розглянути справу в його відсутність. Раніше у судових засіданнях представник позивача змінений позов підтримував та пояснив, що у 2006 році з відповідачем укладався договір. Платіжна картка була випущена на один рік. За Правилами кредитуванн, до яких заявою приєднався відповідач, договір пролонгується автоматично. Останній платіж відповідач здійснив у 2008 році.

Відповідач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Раніше у судовому засідання відповідач заперечував проти позову. Вказав, що дійсно у 2006 році отримав платіжну картку позивача, при цьоому йому роз"яснили на інші умови кредитивання, письмово Умови ніхто не показував. Крім того у 2012 році за рішенням суду с нього була стгнутьа заборгованність за цим кредитним договором..

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що неявка в судове засідання представника позивача та відповідача не є перешкодою для розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що у задоволені позову слід відмовити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 29 червня 2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 10)

Договір складається із заяви (а.с. 10), умов і правил надання банківських послуг (а.с.11 - 16) та тарифів надання кредиту.

Судовим наказом № 2-н-7244/2008р Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 18 грудня 2008 року з ОСОБА_1 на користь Банку стягнуто заборгованість у розмір 5341, 85 грн (а.с. 5)

Відповідно до постанови від 27 червня 2012 року про закінчення виконавчого провадження за вищевказаним судовим наказом № 2н-7244, виданим 18 грудня 2008 року, виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Приватбанк суми боргу у розмірі 5383, 56 грн закінчене у зв"язку зі стягнення суми у повному обсязі (а.с. 26).

Факти наявності судового наказу, стягнення заборгованості за судовим наказом та закінчення виконавчого провадження за таким наказом у зв"язку зі стягненням в повному обсязі суми заборгованості в попередніх судових засіданнях представниками позивача та відповідачем не заперечувались.

З даним позовом Банк звернувся до суду у травні 2014 року, позовні вимоги уточнив 29 квітня 2015 року та просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по кредитному договору станом на 03 березня 2015 року.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У абз.1,2 п. 17 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України).

Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Як убачається із матеріалів справи, заборгованість за кредитним договором стягнута банком на підставі судового наказу, виданого 18 грудня 2008 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу, та утримана у повному обсязі, у зв'язку з чим правовідносини сторін кредитного договору припинились.

Представниками позивача не надано пояснень або доказів того, на якій підставі розраховано заборгованість відповідача станом на 03 березня 2015 року. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 29.06.2006 року станом на 31 березня 2014 року, не вбачається врахування позивачем стягнення заборгованості з відповідача на підставі судового наказу № 2н-7244 від 18 грудня 2008 року; даний розрахунок містить відомості лише щодо погашення процентів та не містить жодних відомостей щодо погашення відповідачем заборгованості за тілом кредита (а.с. 6 - 9). Проте як вбачається з уточненої позовної заяви заборгованість за тілом кредиту ОСОБА_1 погасив.

Окрім того, суд не може взяти до уваги розрахунок заборгованості, долучений до уточненої позовної заяви (а.с. 66 - 69), оскільки у даному розрахунку зазначено, що він здійснений за договором № SAMDN4849 від 04.07.2006, а тому не є належним доказом на підтвердження доводів позивача щодо наявності у відповідача заборгованості за договором № б/н від 29 червня 2006 року.

Отже, після уточнення позовних вимог представниками позивача не надано належних доказів на підтвердження розрахунку заборгованості, викладеного в уточненій позовній заяві. Представником позивача не наведено в уточненій позовній заяві конкретного періоду, за який нарахована заборгованість, не надано відомостей щодо того, які нарахування входять до складу суми у розмірі 5341, 85 грн, стягнутої на підставі судового наказу від 18 грудня 2008 року у справі № 2н-7244.

Згідно з положеннями ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову у зв'язку із ненаданням позивачем належних та допустимих доказів обґрунтованості позовних вимог.

Ухвалюючи рішення, суд вирішив справу в межах заявлених позивачем вимог, які не містять питання щодо застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України.

Тому, керуючись ст.ст. 209, 213 - 215 ЦПК України, ст. 625 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя Н.Г. Ковтун