Справа № 755/596/16-ц
"31" березня 2016 р. м. Київ
Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді САВЛУК Т.В.
при секретарі Костів Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № б/н від 23 червня 2008 року в розмірі 18 596,72 грн., яка включає: заборгованість за кредитом - 2 784,92 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 11 988,15 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 2 700,00 грн.; штрафи: 250,00 грн. (фіксована частина); 873,65 грн. (процентна складова), а також судові витрати по сплаті судового збору, мотивуючи тим, що відповідачем порушено договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що є предметом позовних вимог.
Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за адресою, вказаною у позовній заяві, яка підтверджується даними Відділу адресно-довідкової роботи Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві, про причини неявки відповідач суд не повідомила, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористалась.
На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Судом встановлено, що 23 червня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № б/н від 23 червня 2008 року, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 2600,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України)
Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України)
Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Як убачається з матеріалів справи, між сторонами спору виникли відносини на підставі Кредитного договору №б/н від 23 червня 2008 року, який укладено між ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1, який складається з Анкети-заяви позичальника, та Умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору.
При зверненні до суду, позивачем долучено до позовної заяви копію Умов та правил надання банківських послуг, затверджені ПАТ КБ «Приватбанк», що діє на підставі ліцензії НБУ №22 від 29.07.2009 року, де пунктом 6.5. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, та оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.
У п.6.9. вказаних Умов та правил, встановлено, що в разі виникнення заборгованості Тримача по Картобліку в результаті курсової різниці, технічних помилок в роботі обладнання та в інших випадках, Клієнт зобов'язується погашати заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення.
Разом з тим, виходячи зі змісту долученої до справи копії вищезазначених Умов не убачається за можливе встановити дату прийняття цих Умов та орган управління юридичною особою, уповноважений приймати та затверджувати даний локальний нормативний акт, що унеможливлює з'ясувати чи діяли Умови та правила надання банківських послуг у цій редакції на момент укладання кредитного Договору, та відсутністю даних про те, з якими саме Умовами була ознайомлена ОСОБА_1
Верховний Суд України у справі №6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови та правила надання банківських послуг, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника.
Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 в частині вимог про стягнення пені, комісії та штрафів, що безпосередньо передбачено Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджені ПАТ КБ «Приватбанк», що діє на підставі ліцензії НБУ №22 від 29.07.2009 року, виходячи з наступного.
Так, Умови та правила надання банківських послуг встановлюють розміри винагороди за послуги банку, відповідно до типу картки, таким чином Умови та правила надання банківських послуг не є належним доказом узгодження сторонами обсягу відповідальності позичальника за порушення умов Кредитного договору.
В межах даного спору, позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» не доведено той факт, що долучені до позову Умови та правила надання банківських послуг дійсно є складовою частиною укладеного 23 червня 2008 року між сторонами Кредитного договору, враховуючи, що останні не містять відомостей щодо часу їх затвердження, строку дії, та не містять підпису позичальника ОСОБА_1, як і відсутні достовірні дані про те, що позичальник ОСОБА_1 була ознайомлена саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг.
Зважаючи на те, що відповідальність позичальника за порушення грошового зобов'язання в частині нарахування комісії, пені та штрафів визначена безпосередньо вищезазначеними Умовами та правилами надання банківських послуг, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 пені та комісії за користування кредитом - 2700,00 грн.,; штрафів: 250,00 грн. (фіксована частина); 873,65 грн. (процентна складова).
Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд, виходячи з розміру позовних вимог, які підлягають задоволенню, присуджує стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн., який сплачено позивачем за подання позову до суду.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 526, 612, 615, 625, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 4, 10, 11, 58, 61, 208, 212-215, 218, 224-226, 258 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарг, яка подається до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10-ти днів з дня отримання її копії.