Справа № 212/8883/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Пустовіта О.Г.,

при секретарі Конограй В.В.,

розглянувши у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 про звільнення майна з під арешту, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача, просив визнати право на звільнення з під арешту однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3.

В обґрунтування позову представник позивача ОСОБА_1-ОСОБА_4 зазначив, що після смерті матері ОСОБА_1, останній звернувся до приватного нотаріуса з приводу прийняття спадщини, яка пояснила, що він не може прийняти спадщину на квартиру, оскільки вона арештована постановою Жовтневого відділу держаної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції. А саме 12 лютого 2009 року державним виконавцем Жовтневого відділу держаної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, ОСОБА_5 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження-однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2.

ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого ВДВС КМУ юстиції про зняття арешту з вищевказаної квартири, але в цьому йому було відмовлено, ігноруючи рішення суду, яке він надав до виконавчої служби про визнання за покійною матері'ю права приватної власності на арештовану квартиру, та з приводу звільнення майна з під арешту було рекомендовано звернутися з позовом до суду.

Вважає, що накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_2, є незаконним, оскільки дана квартира належить покійній матері позивача - ОСОБА_3 на праві приватної власності за рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (провадження №2/413/4438/11) від 27.09.2013, яке набрало законної сили 07 жовтня 2013 року.

Вищезазначеним рішенням суду було скасовано договір довічного утримання укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, визнано за ОСОБА_3 право приватної власно нерухоме майно - однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3.

За таких обставин, ОСОБА_1 не має жодних боргових зобов'язань перед третіми особами, в тому числі банківськими установами, а відповідно позбавлення його майна в рахунок погашення грошових зобов'язань за третіх осіб є протиправним позбавленням його права власності, що забороняється законом.

Тому просить суд, визнати право на звільнення з під арешту однокімнатної квартири за адресою: м. Кривий Ріг, мікрорайон 5-й ЗарічнийАДРЕСА_4, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, вимоги ОСОБА_1 підтримав, в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засіданні не зявився, звернувся з письмовою заявою про розгляд справи за його відсутністю, окрім того надав суду заперечення на позовну заяву в якій просив відмовити в задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання, не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

У відповідності до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Як встановлено в судовому засіданні, 18 грудня 2013 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19.12.2013, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстрацій служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 2068.

Після її смерті, ОСОБА_1, звернувся до приватного нотаріуса для прийняття спадщини, яка складається з нерухомого майна квартири за адресою АДРЕСА_5, де дізнався, що зазначена квартира постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби ОСОБА_5, 12.02.2009 арештована та оголошена заборона відчуження спірного нерухомого майна.

Відповідно до договору обміну квартири на частину квартири, від 23.12.2002, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, ОСОБА_7, ОСОБА_3, стала власником однокімнатної квартири за номером 16 в будинку за номером 77, розташований на 5 м-ні Зарічний в м. Кривому Розі.

Згідно Договору довічного утримання від 09 жовтня 2006 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 був укладений договір довічного утримання, відповідно до якого у власність ОСОБА_9 перейшла однокімнатна квартира, загальною площею 39,2 кв.м., в тому числі житловою площею 17.4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6.

Постановою Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції,від 04.02.2010, на все нерухоме майно, яке належало ОСОБА_2 накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.12.2011 та додатковим рішенням від 27.09.2013, договір довічного утримання Серії ВЕВ №879586 від 09.10.2006, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_10, укладений 09 жовтня 2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано. Визнано за ОСОБА_3 право приватної власності на однокімнатну квартиру №16 в будинок №77 на м-ні 5 Зарічний в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, загальною площею 39,2 кв.м., житловою площею 17.4 кв.м.

Згідно відповіді в.о.начальника Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, ОСОБА_11 від 25.10.2013, у відповідності положень Закону України « Про виконавче провадження»зняти арешт з нерухомого майна, яка належить ОСОБА_2, не є можливим, в звязку з тим, що заявник не є особою виконавчого провадження, та рекомендовано звернутись з даним питанням до суду.

Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з - під арешту.

Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не є власником нерухомого майна, яке знаходиться в м. Кривий Ріг м-н 5 Зарічний будинок 77 квартира16, на яке накладено арешт Жовтневим відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, вказаний факт порушує права позивача ОСОБА_1 на розпорядження спадковим майном, після смерті матері ОСОБА_3.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача про звільнення з-під арешту однокімнатної квартири № 16 в будинку №77 на м-ні 5 Зарічний в м. Кривому Розі, яка належить на праві власності, померлій 18 грудня 2013 року, ОСОБА_3 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд вважає за необхідне витрати по справі віднести за його рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. ст. 10,11, 60, 197, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 321, 328, 391 ЦК України, ст. 41 Конституції України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 про звільнення майна з під арешту задовольнити в повному обсязі.

Визнати право на звільнення з під арешту однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_7, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд на протязі десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. Г. Пустовіт