Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2016 р. Дніпровський районний суду м. Києва в складі:

головуючого-судді - Ластовки Н.Д.

при секретарі - Фузік Г.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві заяву Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування», заінтересована особа ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про поновлення пропущеного строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, посилались на те, що 02 липня 2014 року суддею Дніпровського районного суду м. Києва Яровенко Н.О. було ухвалено рішення по справі за позовом АТ «Просто-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу. Рішення набрало законної сили 17 жовтня 2014 року. В період з 02 липня 2014 року по дату отримання виконавчого документу АТ «Просто-страхування» неодноразово зверталося до суду із заявами про видачу виконавчого документа, а саме 18 липня 2014 року, 04 вересня 2014 року, 04 березня 2015 року та 24 вересня 2015 року. Виконавчий лист представником стягувача було отримано лише 27 липня 2016 року, тобто після спливу встановленого строку для предявлення виконавчого листа до виконання. Враховуючи те, що на адресу АТ «Просто-страхування» не був вчасно виданий виконавчий лист, який є єдиним документом на підставі якого можливе виконання рішення суду, позивач був позбавлений можливості стягнути кошти з боржника на свою користь.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявку суд не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 371 ЦПК України заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 371 ЦПК України, пропущений стягувачем строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання може бути поновлено з причин, які будуть визнані судом поважними.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод(надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Щодо поновлення процесуальних строків національними судами Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1975 п. 36) не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Герін проти Франції» від 29.07.1998, п. 37).

Як вбачається з матеріалів справи, Дніпровським районним судом м. Києва 02 липня 2014 р. було винесено рішення по цивільній справі № 755/13067/14-ц, яким було задоволено позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» 1 500 грн. 52 коп. суми відшкодування в порядку регресу та 243 грн. 60 коп. судового збору, а всього 1 744 грн. 123 коп. 02 липня 2014 р. Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 755/13067/14-ц, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» 1 500 грн. 52 коп. суми відшкодування в порядку регресу та 243 грн. 60 коп. судового збору, а всього 1 744 грн. 123 коп.

Рішення набрало законної сили 17 жовтня 2014 року.

Як вказує заявник згідно поданої заяви, в період з 02 липня 2014 року по дату отримання виконавчого документу АТ «Просто-страхування» неодноразово зверталося до суду із заявами про видачу виконавчого документа, а саме 18 липня 2014 року, 04 вересня 2014 року, 04 березня 2015 року та 24 вересня 2015 року, проте виконавчий лист представником стягувача було отримано лише 27 липня 2016 року, тобто після спливу встановленого строку для предявлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Разом із тим, заявник не надав суду належних доказів на підтвердження неодноразового звернення до суду із заявами про видачу виконавчого документа, а саме 18 липня 2014 року, 04 вересня 2014 року, 04 березня 2015 року та 24 вересня 2015 року, , а тому його заява задоволенню не підлягає.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ПАТ «Просто-страхування» про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Враховуючи наведене та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 371 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволені заяви Приватному акціонерному товариству «Просто-страхування», заінтересована особа ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя