Провадження № 22-ц/779/2216/2016
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.,

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.

секретаря Капущак С.В.

з участю представників: апелянта - ОСОБА_2, відповідача - Помазановської О.І., третьої особи - Войцеховської Н.Я.

розглянувши цивільну справу за заявою про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька марка», третя особа - реєстраційна служба Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання права власності, визнання дій незаконними за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 08 вересня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивачі звернулися до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просили визнати за ними право власності на однокімнатну квартиру №48 загальною площею 43,9 кв.м. в АДРЕСА_1, визнати дії відповідача незаконними та відновити становище, яке існувало до порушення майнових прав позивачів та скасувати державну реєстрацію права власності ТОВ «Галицька марка» на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Крім того, позивачами подано заяву, в якій вони просили забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, а саме на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, номер реєстраційної справи 1, що належить на праві власності державі в особі Міністерства інфраструктури України () м. Київ, вул. Проспект Перемоги, буд. 14 та передано в господарське відання Державному територіально-галузевому об'єднанню Львівська залізниця (), яке знаходиться в м. Львів, вул. М. Гоголя, буд. 1.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 08 вересня 2016 року в задоволенні заяви відмовлено.

На зазначену ухвалу представник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, вважаючи її незаконною та постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що у заяві про забезпечення позову чітко вказані причини у зв'язку з якими необхідно забезпечити позов. Так спірна квартира, майнові права на яку позивачами були придбані вже двічі змінила зареєстрованих власників. Відповідач незаконно та протиправно, приховавши від державного реєстратора дійсну інформацію про справжнього володільця майнових прав на квартиру, не тільки домігся реєстрації права власності на квартиру за собою, але й відчужив квартиру іншій особі на погашення заборгованості перед цією особою.

Апелянт також вказує, що такі дії свідчать про реальну можливість відчуження і перереєстрацію квартири і тягнуть ризик невиконання чи утруднення виконання судового рішення про визнання права власності на цю квартиру.

На думку апелянта, суд даним обставинам не дав належної оцінки та постановив ухвалу з порушенням вимог закону.

З вище наведених підстав просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, про задоволення заяви про забезпечення позову.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримала, представники відповідача та третьої особи доводи апеляційної скарги заперечили.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не зазначено докази, які свідчать, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Забезпечення позову - це вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Відповідно до вимог ст.ст. 151,152,153 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову.

Судом встановлено і це вбачається з позовної заяви, позивачі просять визнати за ними право власності на майнове право вимоги оформлення права власності на однокімнатну квартиру №48, загальною площею 43,9 кв.м. в АДРЕСА_1, визнати дії відповідача незаконними й відновити становище, яке існувало до порушення майнових прав позивачів та скасувати державну реєстрацію права власності ТзОВ «Галицька марка» на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. В заяві про забезпечення позову заявник просить накласти арешт на вищезазначену квартиру. Підставами для необхідності вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_5 зазначено наявність у ТзОВ «Галицька марка» чи інших осіб наміру відчуження спірної квартири.

В силу ч.3 ст. 151 ЦПК України - забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи обставини справи, суть заявленого позову, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову не врахував, що невжиття заходів забезпечення даного позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

При обранні видів забезпечення позову, колегія суддів виходить з вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України, відповідно до якої види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, і вважає за можливим забезпечення вимог за даним позовом шляхом накладення арешту на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, номер реєстраційної справи 1, що належить на праві власності державі в особі Міністерства інфраструктури України () м. Київ, вул. Проспект Перемоги, буд. 14 та передано в господарське відання Державному територіально-галузевому об'єднанню Львівська залізниця (), яке знаходиться в м. Львів, вул. м. Гоголя, буд.1.

Розглянувши матеріали справи, що поступили до суду апеляційної інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що суддею суду першої інстанції постановлено ухвалу з порушенням вимог закону.

Згідно п. 2 статті 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Оскаржувана ухвала Івано-Франківського міського суду від 08 вересня 2016 року винесена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції з постановленням нової про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 08 вересня 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька марка», третя особа - реєстраційна служба Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання права власності, визнання дій незаконними задовольнити.

Накласти арешт на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, номер реєстраційної справи 1, що належить на праві власності державі в особі Міністерства інфраструктури України () м. Київ, вул. Проспект Перемоги, буд. 14 та передано в господарське відання Державному територіально-галузевому об'єднанню Львівська залізниця (), яке знаходиться в м. Львів, вул. М.Гоголя, буд.1.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.Ю. Ковалюк

Судді: Р.Й. Матківський

В.Д. Фединяк