Справа № 186/1570/15-ц
Провадження номер № 2/0186/360/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Демиденко С. М.

секретар: Фадєєва Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики із наступних підстав.

24 жовтня 2010 року до позивача звернулися відповідачі ОСОБА_2 та його мати ОСОБА_3 з проханням надати в борг гроші в сумі 1200 доларів США на власні потреби. Позивач погодився і вони склали письмовий договір позики (розписку), у якій зазначили всі умови договору, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 беруть у позивача в борг гроші в сумі 1200 доларів США терміном на 6 місяців. За користуванням грошима відповідачі, по умовам договору, сплачують 10% щомісячно. У присутності свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, позивач та відповідачі підписали договір (розписку) і позивач передав гроші.

З моменту передачі грошей і до цього часу відповідачі не повернули позивачу а ні відсотки, а ні гроші. На протязі всього часу відповідачі обіцяли повернути гроші, вказували строки, а потім почали уникати з позивачем зустрічі та розмов. Зрозумівши, що його просто обманюють позивач змушений був звернутися до суду з позовом про стягнення боргу в судовому порядку.

На підтвердження укладеного договору позики позивач та відповідачі склали розписку, в якій зазначили всі умови договору (сума позики, термін повернення, проценти за користуванням та в якій валюті).

На час звернення з позовом офіційний курс долара США становить 22 гривні за один долар США.

Відносно курсу долара США сума боргу в національної валюті Української гривні становить 26 400 гривень 00 копійок (22х1200 = 26 400 гривень).

Умовами договору позики позичальники сплачують проценти за користуванням грошима в розмірі 10% щомісячно. Розмір процентів з 24 листопада 2012 року по 24 жовтня 2015 року становить 4 320 доларів США (1200х10%=120 доларів щомісячно х 36 місяців=4320 доларів США. Загальна сума боргу з урахуванням процентів складає 5 520 доларів США х 22 гривні =121 440 гривень в національної валюті, яку позивач просить суд стягнути з відповідачів на його користь.

Просить суд винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача в рахунок повернення боргу за договором позики 1200 доларів США, що складає 26 400 гривень національної валюти, винести рішення, яким стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рахунок стягнення процентів за користуванням грошима 4 320 доларів США, що складає 95 040 гривень та винести рішення, яким стягнути з відповідачів всі витрати повязані з розглядом справи в суді, а також витрати на надання юридичної допомоги.

В судовому засіданні позивач пояснив суду, що ОСОБА_2 та його мати 24 жовтня 2012 року брали в борг у нього грошові кошти в розмірі 1200 доларів США строком на шість місяців під проценти за користуванням грошима в розмірі 10% щомісячно. Ні копійки не віддали. Розписку писали на вулиці в присутності обох відповідачів та двох свідків, біля будинку «Дом быта» в місті Першотравенську Дніпропетровської області. Адвокат ОСОБА_6, позов ОСОБА_1, підтримав в повному обсязі.

В судове засідання 02 листопада 2016 року позивач та його адвокат не зявилися надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_7, проти позову заперечували в повному обсязі, ОСОБА_3, пояснила суду, що розписку від 24 жовтня 2012 року вона не писала, дану розписку вона не підписувала та гроші ОСОБА_1 їй не давав.

В судове засідання 02 листопада 2016 року відповідачка ОСОБА_3, та її представник не зявилися, відповідачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов не визнає в повному обсязі, просить відмовити в його задоволенні.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечував в повному обсязі та пояснив суду, що ОСОБА_1 обіцяв працевлаштувати його і це буде коштувати 1200 доларів США, і в звязку з цим він власноручно написав розписку від 24 жовтня 2012 року біля автобусів на шахті «Сташкова» ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», оскільки матір сказала що нічого писати і підписувати не буде, і він розписався за неї. Розписку написав віч-на-віч, свідків при цьому не було.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Матеріалами справи встановлено, що згідно розписки ОСОБА_2 разом з матірю ОСОБА_3, 24 жовтня 2012 року зайняли у ОСОБА_1 1200 доларів США під 10% щомісяця з строком повернення боргу на протязі 6 місяців. На час розгляду справи суму позики не повернули, відсотки не сплачували у звязку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи дослідженні в судовому засіданні докази та встановленні обставини, суд приходить до висновку, що обставини на які посилаються в своїх запереченнях відповідачі не знайшли свого підтвердження належними та достатніми доказами.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року в справі N 6-63цс13 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

У відповідність ч.ч.1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно розписки сума позики складає 1200 доларів США.

Курс долара на 02 листопада 2016 року, відповідно до повідомлення НБУ, становить 25,58 гривень за 1 долар США.

Згідно курсу долара на 02 листопада 2016 року заборгованість за сумою позики складає 1200 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти становить на день ухвалення рішення 30 696 гривень 00 копійок.

Згідно договору позики передбачено сплату процентів за користування грошима в розмірі 10% від суми позики, а отже заборгованість за процентами за період з 24 листопада 2012 року по 24 жовтня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 становить 1200 доларів США х 10% х 36 місяців користування грошима = 4320 доларів США х 25,58 гривень за 1 долар США= 110 505,6 гривень.

Але відповідно до позовних вимог ОСОБА_1 він просить стягнути заборгованість за сумою позики в розмірі 26 400 гривень 00 копійок та заборгованість за відсотками за період з 24 листопада 2012 року по 24 жовтня 2015 року в розмірі 95040 гривень. А загалом просить стягнути 121 440 гривень.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму позики в розмірі 26 400 гривень 00 копійок та заборгованість по відсотках за користування грошима за період з 24 листопада 2012 року по 24 жовтня 2015 року в розмірі 95 040 гривень 00 копійок. Загалом стягнути з відповідачів на користь позивача 121 440 гривень. Задовольнивши позов в межах позовних вимог.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», який набрав чинності з 1 січня 2012 року, ст.1 - розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Для вирішення питання про стягнення вказаних судових витрат на правову допомогу, необхідно з'ясувати: яка юридична допомога надана конкретно, а саме: юридична консультація, складання позову, участь у справі адвоката чи фахівця в галузі права чи представника особи та конкретно за який час ці послуги надані; в якості представника позивача або його адвоката чи спеціаліста в галузі права надавалися юридичні послуги та тільки після цього можна зробити висновки про можливість стягнення вказаних судових витрат та їх розмір.

Надані документи позивачем, а саме: квитанція на загальну суму 180,00 гривень, не є підставою для стягнення вказаної суми судових витрат з відповідачів на користь позивача, в матеріалах справи відсутній розрахунок витрат на правову допомогу.

З огляду на це суд вважає, що вимоги про стягнення судових витрат з надання правової допомоги не підлягають задоволенню.

Згідно довідки Дніпропетровського МСЕК серії МСЕ-ДНА-01 №493300 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом ІІ групи, а у відповідності до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» інваліди ІІ групи звільняються від сплати судового збору, а отже на підставі ст.ст.80, 88 ЦПК України слід стягнути судовий збір з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави в рівних частках в розмірі 607 гривень 20 копійок з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, ЦПК України, ст.ст.509, 526, ч.1 ст.530, 611, 1046, ч.2 ст.1047 ЦК України, - суд

В И Р І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 24 жовтня 2012 року за період з 24 листопада 2012 року по 24 жовтня 2015 року в розмірі 121 440 (сто двадцять одна тисяча чотириста сорок) гривень 00 копійок, яка складається з заборгованості за сумою позики в розмірі 26 400 (двадцять шість тисяч чотириста) гривень 00 копійок та з заборгованості по сплаті відсотків за користування грошима в розмірі 95 040 (девяносто пять тисяч сорок) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 607 (шістсот сім) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 607 (шістсот сім) гривень 20 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: /ОСОБА_8/