Справа № 465/5323/15 Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М.
Провадження № 22-ц/783/4973/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Берези В.І.,

секретаря Брикайло М.В.,

з участю: позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про стягнення коштів,-

встановила:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області у його користь 256309 грн. 62 коп. матеріальної шкоди та 30000 грн. моральної шкоди, завданої неправомірними діями відповідача по зняттю з обліку для реалізації транспортних засобів, на які ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 03.03.2012 року було накладено арешт для забезпечення його позову до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості в сумі 255600 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що внаслідок неправомірних дій управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області по зняттю з обліку для реалізації 17.05.2012 року та 31.05.2012 року належних боржнику ОСОБА_5 транспортних засобів, ухвалене на його (позивача) користь рішення Галицького районного суду м.Львова від 31.05.2012 року про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості в сумі 255600 грн., понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 214 грн. 60 коп. та витрат за надання оголошення у засобах масової інформації в розмірі 495 грн. 02 коп. залишилось невиконаним у звязку з відсутністю у боржника ОСОБА_5 майна, на яке можна було б звернути стягнення для виконання рішення суду, що завдало позивачу майнової шкоди, розмір якої він обраховує, виходячи із розміру присуджених у його користь з ОСОБА_5 грошових коштів за рішенням Галицького районного суду м.Львова від 31.05.2012 року, а також моральної шкоди, яка полягає у душевних переживаннях через неможливість виконання рішення суду та отримання присуджених йому грошових коштів.

Позивач зазначає, що оскільки відсутність майна в боржника зумовлена протиправними діями відповідача, то позов предявляється до управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, як органу державної влади, який своїми незаконними діями спричинив виникнення шкоди у позивача.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17.05.2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні вказаного позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено факту наявності шкоди, протиправності дій відповідача та причинного звязку між ними.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_4, просить його скасувати з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Апелянт вважає безпідставним висновок суду про недоведеність позивачем протиправності дій відповідача по зняттю з обліку для реалізації належних боржнику автомобілів, оскільки такі дії відповідачем було здійснено під час чинності ухвали Галицького районного суду м. Львова від 03.03.2012 року про накладення арешту на належні боржнику ОСОБА_5 автомобіль НОМЕР_1 та автобус марки «Богдан А09202» д.н.з. НОМЕР_2, яка діяла до 29.08.2012 року, так як ухвала цього суду від 19.03.2012 року про скасування заходів забезпечення позову була ним оскаржена до апеляційного суду, а отже, не набрала законної сили. Крім того, апелянт вважає, що суд не дав належної оцінки доказам у справі та не обґрунтував своїх висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.ст.1173, 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади та їх посадової або службової особи, відшкодовується державою незалежно від вини цього органу (цієї особи).

Отже, законом визначено спосіб захисту порушеного права фізичної особи внаслідок незаконних рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, шляхом відшкодування цій особі за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, тому належним відповідачем за позовними вимогами позивача ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди повинна бути держава Україна в особі уповноважених на розпорядження коштами державного бюджету органів - Державної казначейської служби України.

Суд першої інстанції вказаних вище норм матеріального закону не врахував і питання про залучення належного відповідача у справі - Державної казначейської служби України, не вирішив, що в силу вимог ст.303 ЦПК України позбавляє суд апеляційної інстанції на стадії розгляду справи в апеляційному порядку вчиняти такі процесуальні дії, а тому оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позову з інших, ніж виходив суд першої інстанції, підстав, а саме, з тієї підстави, що вимога про стягнення коштів на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неправомірними діями органу державної влади (інших вимог позивач не заявляв), предявлена позивачем не до належного відповідача.

У звязку з цим апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, лише в частині щодо скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 травня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_6