Справа № 161/494/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Плахтій І.Б.
Провадження № 22-ц/773/662/16 Категорія: 69 Доповідач: Антонюк К. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді - Антонюк К.І.,

суддів - Русинчука М.М., Мудренко Л.І.,

за участю секретаря Лимар Р.С.,

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 14 березня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

У поданій на рішення апеляційній скарзі заявник ОСОБА_2 просила його скасувати як незаконне та необґрунтоване через невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити в повному об'ємі.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник заявника ОСОБА_1 апеляційну скаргу із наведених і ній мотивів підтримала, просила задовольнити.

Заінтересована особа подала заперечення, в яких просить оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши пояснення представника заявника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

П. 1 ч. 1 ст. 258 ЦПК України визначено, що у заяві повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Як вбачається із змісту поданої заяви, ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 з метою звернення з заявою про визнання останнього недієздатним та встановлення над ним опіки.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів ведення нею спільно з ОСОБА_3 господарства, побуту, бюджету, наявність взаємних прав та обов'язків. Крім того, забезпечення ОСОБА_3 здійснюється за його доходи, реєстрація за місцем проживання заявника є тимчасовою.

Встановлені в судовому засіданні обставини суд вважав не дають правових підстав для задоволення заяви.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтями 7, 9 СК України визначена можливість регулювання сімейних відносин за домовленістю (договором) сторін.

Ч. 2 ст. 9 СК України установлено що особи, які проживають однією сім'єю, а також родичі за походженням, відносини яких не врегульовані цим Кодексом, можуть врегулювати свої сімейні (родинні) відносини за договором, який має бути укладений у письмовій формі. Такий договір є обов'язковим до виконання, якщо він не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи загального захворювання, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2. У зв'язку з психічними захворюваннями ОСОБА_3 постійно лікується в психіатричних закладах.

З 11 листопада 2015 року по 11 травня 2016 року проведено його тимчасову реєстрацію за місцем проживання заявниці ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1

Також встановлено, що ОСОБА_2 зверталась до суду з заявою про визнання недієздатним ОСОБА_3 та призначення її опікуном, однак рішенням Луцького міськрайонного суду від 24 грудня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено з підстав подання такої заяви неправомочною особою.

В апеляційній скарзі заявник, не погоджуючись з рішенням суду, посилається на покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які, на її думку, крім реєстрації ОСОБА_3 за місцем її проживання підтверджують факт проживання її однією сім'єю з ОСОБА_3

Однак показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_3, які вказали, що ОСОБА_3 проживає в квартирі заявника з 2011 року та віддає їй пенсію, яка витрачається на придбання для ОСОБА_3 їжі, медикаментів, одягу не підтверджують обставин, які б свідчили, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживають як сім'я, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Також тимчасова реєстрація ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 не може підтверджувати спільне постійне проживання заявника та ОСОБА_3

Аналіз вказаних правових норм та встановлених обставин справи, на думку колегії суддів, дає підстави для висновку про відсутність правових підстав для встановлення факту проживання заявника і ОСОБА_3 однією сім'єю, з огляду на його тимчасову реєстрацію в квартирі, не надання заявником доказів в підтвердження наявності факту взаємних прав та обов'язків та ведення ними спільного побуту.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення ухвалене з додержанням вимог закону, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді