Провадження № 2/761/829/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарі - Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу 761/16852/15-ц, Провадження № 2/761/829/2016 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про захист прав споживача та повернення коштів по депозитному вкладу та зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, -

в с т а н о в и в :

У червні 2015 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про захист прав споживача та повернення коштів по депозитному вкладу.

Позивач зазначив, що 12 вересня 2012 року нею укладено черговий Договір № 865/2012-222 банківського вкладу «Оберіг» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів вкладу (12 місяців) з Банком, який фактично був пролонгацією попереднього договору № 892/2011-222 від 12.09.2011 р., тобто - грошові кошти залишились на депозитному рахунку Позивача на новий строк та нових умовах.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2016 року відкрито провадження в справі.

Приймаючи до уваги наведене, з огляду на той факт, що Банк прийняв на себе зобов'язання в останній день терміну розміщення Вкладу повернути Вкладнику внесену суму та суму нарахованих процентів вважає односторонню відмову Відповідача від належного виконання своїх зобов'язань за Договором порушенням вимог чинного законодавства України безпідставною, тому позивач просила:

1. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» повернути ОСОБА_1 суму Вкладу згідно умов Договору № 865/2012-222 від 12.09.2012 р. у розмірі 97 000 (дев'яносто сім тисяч) доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на дату подання позову (1 дол. США = 21, 0274 грн.) складає 2 039 667 (два мільйона тридцять дев'ять тисяч шістсот шістдесят сім) гривень 01 коп.

2. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 проценти по Вкладу в розмірі 8,7% процентів річних від суми Вкладу за весь час користування ПАТ ««Комерційний банк «Хрещатик»» її грошима за період з 12.09.2012 р. по день виплати Позивачу Банком всієї суми Вкладу повністю.

У жовтні 2015 року ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору банківського вкладу № 865/2012-222 від 12.09.2012 р., посилаючись на те, що Банк, розглядаючи заяву позивача про повернення коштів за вказаним договором при проведенні перевірки Київського регіонального відділення виявлено, що вказаний договір у Банку відсутній зобов'язання за ним не обліковані. Рахунок зазначений у примірнику цього договору за № 2/2630.2.01.038604.003 не був відкритий. Позивачем не надано документів про внесення грошей за цим вкладом. Тому відсутня реєстрація зазначеного договору.

У грудні 2015 року позивач змінила вимоги, приймаючи до уваги, що представником Позивача вже після відкриття провадження по справі були отримані додаткові документи щодо депозитного рахунку Позивача в ПАТ «КБ «Хрещатик» згідно умов Договору № 1125/2010-18 від 10.09.2010 р., та користуючись правом, наданим ст. 31 ЦПК України, та просила:

1. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» повернути ОСОБА_1 суму вкладу згідно умов Договору № 1125/2010-18 від 10.09.2010 р. у розмірі 98 937 доларів США 17 центів.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову.

У липні 2016 року судом прийнята до розгляду заява представника позивача від 25.12.2015 року про зміну підстав позову позивача ОСОБА_1, в якій представник позивача значила стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Хрещатик» суму вкладу у розмірі 98 937 (дев'яносто сім тисяч) доларів США 17 центів за договором банківського вкладу «Новорічний» від 09 вересня 2009 року № 480/2009-18 із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів вкладу (1 місяць з пролонгацією).

В судовому засіданні представник позивача подала письмову заяву про зміну підстав позову, в якій зазначила, що суму вкладу позивача згідно умов Договору № 1125/2010-18 від 10.09.2010 р. становить 98 937 (дев'яносто вісім тисяч дев'ятсот тридцять сім) доларів США 17 центів. Просила суд звернути увагу на необхідність зміни підстав позову, у зв'язку з тим, що судом вже після відкриття провадження по справі були отримані додаткові документи щодо депозитного рахунку Позивача в ПАТ «КБ «Хрещатик». З яких вбачається, що Договір № 865/2012-222 банківського вкладу «Оберіг» від 12 вересня 2012 року у банку відсутній. Рахунок, зазначений у копії примірника договору № 865/2012-222 банківського вкладу «Оберіг» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу від 12 вересня 2012 року, наданого позивачем (пункти 1.1.) № 2/2630. 2. 01. 038604. 003, не відкривався у банку. Зобов'язання за вказаними договорами не обліковуються на балансі банку. Тому представник позивача в усних поясненнях суду зазначила, що Договір № 865/2012-222 банківського вкладу «Оберіг» від 12 вересня 2012 року, фактично був пролонгацією попереднього договору № 892/2011-222 від 12.09.2011 р., тобто грошові кошти залишились на депозитному рахунку Позивача на новий строк та нових умовах. Щодо зустрічного позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до ОСОБА_1, про визнання договору № 865/2012-222 банківського вкладу «Оберіг» від 12 вересня 2012 року недійсним, вважає, що відповідач не обґрунтував свої вимоги.

А також представник позивача просив відмовити у зустрічному позові, посилаючись на доводи, викладені у її письмові заперечення про безпідставність зустрічного позову Банку у зв'язку з тим, що зазначені Банком обставини щодо наявності умисної змови у діях позивача не доведено. Договір був укладений відповідно до статутних нормативів Банку та вимог законодавства.

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» заперечив проти позову ОСОБА_1 до Банку про стягнення заборгованості за договором № 865/2012-222 банківського вкладу «Оберіг» від 12 вересня 2012 року, зазначивши, що договір № 865/2012-222 банківського вкладу «Оберіг» в банку відсутній, зобов'язання за ним на балансі не обліковувалися, викладені позивачем вимоги у позовній заяві пов'язані із зарахуванням зазначеної суми коштів у розмірі 97 000 (дев'яносто сім тисяч) доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на дату подання позову (1 дол. США = 21, 0274 грн.) складає 2 039 667 (два мільйона тридцять дев'ять тисяч шістсот шістдесят сім) гривень 01 коп., на банківський рахунок, що не узгоджується із документами, які свідчать про відсутність у банку зобов'язання, так як на балансі банку вказані кошти не обліковувалися, жодних інших документів про розміщення коштів за цим договором в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу у банку немає. Щодо зміненого позову ОСОБА_1, заперечив та пояснив суду, позивачка та її представник знаючи що, у відповідача ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» в період з 06.06.2016 по 05.06.2018 включно, введено тимчасова адміністрація, якою банк визнано неплатоспроможним, тому на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з яким на цей період Банком не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. За весь час з 06.06.2016 початку процедури ліквідації ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» позивач жодного разу не зверталась з заявою до уповноваженої особи Фонду щодо вирішення питання про повернення коштів по депозитному вкладу, просив відмовити у позові про стягнення заборгованості. Щодо зустрічного позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до ОСОБА_1, про визнання договору № 865/2012-222 банківського вкладу «Оберіг» від 12 вересня 2012 року недійсним, підтримав його в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи 761/16852/15-ц, Провадження № 2/761/829/2016, вважає позов ОСОБА_1 до ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» про захист прав споживача та повернення коштів по депозитному вкладу та зустрічний позов ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» до ОСОБА_1, про визнання договору недійсним такими, що не підлягає задоволенню.

Як вбачається із матеріалів цивільної справи 761/16852/15-ц, позивач протягом 2009 - 2013 років розміщував у Банку грошові кошти на умовах депозиту на підставі укладених між ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та ОСОБА_1, договорів, а саме; - від 09 вересня 2009 року договір № 480/2009-18 банківського вкладу «Новорічний» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів вкладу (1 місяць з пролонгацією) на суму 85 000 доларів США; - від 02 березня 2010 року договір № 282/2010-18 банківського «Оберіг» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів вкладу (6 місяців), який фактично був пролонгацією попереднього договору № 480/2009-18 від 09.09.2009 року; - від 10 вересня 2010 року договір № 1125/2010-18 банківського вкладу «Оберіг» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів вкладу (6 місяців), який фактично був пролонгацією попереднього договору № 282/2010-182 від 09.03.2010 року, тобто грошові кошти залишились на депозитному рахунку Позивача на новий строк та нових умовах.

Після чого, Позивачем було укладено ще три договору з метою пролонгації терміну вкладу без зняття грошових коштів з депозитного рахунку: - договір № 260/2011-222 від 10.03.2011 р.; - договір № 892/2011-222 від 12.09.2011 р. та договір № 865/2012-222 від 12.09.2012 р.

По закінченню строку дії останнього договору № 865/2012-222 банківського вкладу «Оберіг» від 12 вересня 2012 року, позивач звернувся до Банку для одержання свого Вкладу та нарахованих на нього процентів, як то передбачено п. 2.4.1. Договору № 865/2012-222 від 12.09.2012 р., але йому усно повідомили про неможливість повернення належних йому грошових коштів з технічних причин та проханням зачекати деякий час.

Позивач стверджує, що він протягом 2009 - 2013 років розміщував у Банку грошові кошти на умовах депозиту на підставі укладених між ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та ОСОБА_1, зазначених в позовній заяві договорів.

Позивач протягом розгляду судом цивільної справи 761/16852/15-ц, не одноразово уточнював та змінював позовні вимоги та підстави позову.

В судовому засіданні 25 липня 2016 року судом прийнята до розгляду заява представника позивача від 25.12.2015 року про зміну підстав позову позивача ОСОБА_1, в якій представник позивача значила стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Хрещатик» суму вкладу у розмірі 98 937 (дев'яносто сім тисяч) доларів США 17 центів за договором банківського вкладу «Новорічний» від 09 вересня 2009 року № 480/2009-18 із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів вкладу (1 місяць з пролонгацією).

Судом встановлено між ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та ОСОБА_1, укладені договори; - від 09 вересня 2009 року договір № 480/2009-18 банківського вкладу «Новорічний» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів вкладу (1 місяць з пролонгацією) на суму 85 000 доларів США; - від 02 березня 2010 року договір № 282/2010-18 банківського «Оберіг» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів вкладу (6 місяців); - від 10 вересня 2010 року договір № 1125/2010-18 банківського вкладу «Оберіг» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів вкладу (6 місяців), який фактично був пролонгацією попереднього договору № 282/2010-182 від 02.03.2010 року, тобто грошові кошти залишились на депозитному рахунку Позивача на новий строк та нових умовах.

Після чого, Позивачем було укладено ще три договору з метою пролонгації терміну вкладу без зняття грошових коштів з депозитного рахунку: - договір № 260/2011-222 від 10.03.201 1р.; - договір № 892/2011-222 від 12.09.2011 р. та договір № 865/2012-222 від 12.09.2012 р.

По закінченню строку дії останнього договору № 865/2012-222 банківського вкладу «Оберіг» від 12 вересня 2012 року, позивач звернувся до Банку для одержання свого Вкладу та нарахованих на нього процентів, як то передбачено п. 2.4.1. Договору № 865/2012-222 від 12.09.2012 р., але їй усно повідомили про неможливість повернення належних їй грошових коштів з технічних причин та проханням зачекати деякий час.

В судовому засіданні представник банку не заперечував проти пояснень представника відповідача щодо відмови банку повернути кошти та зазначив, що після звернення позивача до Банку із заявою про повернення вкладу було проведено перевірку Київського регіонального відділення (нині - Прорізне відділення), з яким на твердження позивача було укладено договір банківського вкладу.

Представник відповідача в своїх письмових поясненнях зазначає, що вказаний договір у банку відсутній, зобов'язання за ними на балансі не обліковувалися, жодних інших документів про розміщення коштів за договором № 865/2012-222 банківського вкладу «Оберіг» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу від 12.09.2012 р. у банку немає.

Рахунок, зазначений у копії примірника договору № 865/2012-222 банківського вкладу «Оберіг» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу від 12.09.2012 р., наданого позивачем (пункти 1.1.) № 2/2630.2.01.038604.003, не відкривався у банку. Зобов'язання за вказаними договорами не обліковуються на балансі банку.

Згідно з пунктом 2.1. Положення, затвердженого Національним банком України від 03.12.2003, № 516 "Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами" грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

Відповідно до положень Глави 71 Цивільного кодексу України, укладення договору банківського вкладу є складним юридичним фактом і наступає з моменту як погодження усіх істотних умов договору і його підписання сторонами так і внесення коштів на рахунок банку. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором.

Відповідно до статті 1059 Цивільного кодексу України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Проте, як видно з позову на підтвердження внесення коштів за вкладом позивач жодного документу не надав.

Згідно підпункту 5.1. пункту 5 Договору № 865/2012-222 банківського вкладу «Оберіг» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу від 12.09.2012 р., «договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та внесення вкладником коштів на вкладний рахунок, що підтверджується квитанцією відповідної форми, яка свідчить про внесення готівки, або випискою з вкладного рахунку».

Пунктом 2.9. глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затверджено постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174 передбачено, що Банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Як вбачається з матеріалів справи 03.11.2014 року Позивач письмово звернувся до відповідача із заявою про отримання суми Вкладу, однак вона залишилася без відповіді.

Зі слів представника позивача ОСОБА_1, дізналась від працівника відділення Банку, що її рахунок було закрито ще у грудні 2010 р. та всі наявні на ньому грошові кошти (98 937 дол. США 17 центів) були зняти на підставі Заяви на видачу готівки № 40 від 07.12.2010р. В даній заяві зміст операції був зазначений як «дострокове повернення грошових коштів згідно договору № 1125/2010-18 від 10.09.2010р.».

В поясненнях представника позивача зазначено, що ОСОБА_1, особисто жодних грошових коштів за даною заявою не отримував, та після закінчення строку дії, Договору № 1125/2010-18 від 10.09.2010 року, нею було укладено з Банком ще три договори для продовження розміщення його грошових коштів на умовах депозитних вкладів.

Вказане твердження ґрунтується на експертному висновку Науково-дослідного експертно - криміналістичного центру ГУ МВС України в місті Києві за результатами проведення почеркознавчої експертизи від 19.02.2015 р. № 56/тдд встановлено: «Підпис від імені ОСОБА_1 в документах, які надаються на дослідження, а саме: у графі «підпис платника» 3аяви на видачу готівки № 40 від 07.12.2010 р., виконано не ОСОБА_1, а іншою особою.».

Щодо змінених підстав позову прийнятих судом від представник позивача щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Хрещатик» суму вкладу у розмірі 98 937 (дев'яносто сім тисяч) доларів США 17 центів за договором банківського вкладу «Новорічний» від 09 вересня 2009 року № 480/2009-18 із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів вкладу (1 місяць з пролонгацією).

У процесі розгляду на підставі наданих представником відповідача документів встановлено, що відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02.06.2016 № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «ХРЕЩАТИК» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 03.06.2016 №913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» з 06.06.2016 по 05.06.2018 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК», визначені, зокрема, статтями 37,38,47-52, 52і, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Костенку 1.1.

Зазначена інформація міститься на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб всесвітньої мережі Інтернет, та є загальновідомою.

Початок ліквідації банку передбачає особливу процедури задоволення вимог кредиторів, яка встановлюється ст. ст. 44-54 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Представник відповідача в своїх поясненнях посилається на те, що до правовідносини між Банком та вкладником мають безпосереднє відношення до положення Закону України «Про банки та банківську діяльність» та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закон), відповідач просив відмовити у позові про стягнення заборгованості зазначивши такі правові обґрунтування.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку, здійснення тимчасової адміністрації і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Як зазначено у п. 16, ч. 1 ст. 2 Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відтак, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Виходячи із ч. 2 ст. 1 Закону метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Тому ст. 36 Закону врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Так, відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Як зазначалось згідно із положеннями п. 3 ч. 5 ст. 36 Закону визначено, що під час введення тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, утому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Крім того, положеннями п.1 ч. 6 ст. 36 Закону передбачено, що обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 ст. 36 даного Закону, не поширюється на зобов'язання банку щодо, зокрема : виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Перелік обставин, на які не поширюються обмеження згідно п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону є виключним.

Разом з тим, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону термін «вкладник» у цьому Законі вживається у значенні «фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката».

Виходячи з вищенаведених положень, позивач є кредитором банку на якого поширюються обмеження встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону, і тому не можуть бути задоволені його вимоги (у т.ч. спірні) до Відповідача під час запровадження у останньому тимчасової адміністрації.

За змістом ст.ст. 39, 40, 49, 52 Закону під час тимчасової адміністрації складається план врегулювання (рішення Фонду, що визначає спосіб, економічне обґрунтування, строки та умови виведення неплатоспроможного банку з ринку), у якому визначаються заходи щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку в один із способів передбачених у частині 2 ст. 39 даного Закону. Під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості передбаченій ст. 52 даного Закону.

Після запровадження у банку тимчасової адміністрації (з метою виведення цього банку з ринку), задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону.

Згідно положень ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості:

1.зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян;

2.грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

3.вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону, витрат, пов'язаних із консолідованим продажем активів Фондом;

4.вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом;

5.вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування;

6.вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано;

7.вимоги інших вкладників, які не є пов'язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов'язаними особами банку;

8.інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом;

9.вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов'язаними особами банку;

10.вимоги за субординованим боргом.

Вимоги до банку, незадоволені за недостатністю його майна, вважаються погашеними, що не позбавляє Фонд або уповноважену особу Фонду права звертатися з вимогами до пов'язаної з банком особи у порядку, визначеному частиною п'ятою цієї статті.

Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від продажу майна (активів), недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належать кожному кредитору однієї черги. У разі відмови кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги Фонд не враховує суму грошових вимог цього кредитора.

Таким чином, суд, приймаючи до уваги вищенаведені положення законодавств та встановлені судом обставини даної справи, вважає, що основний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про захист прав споживача та повернення коштів по депозитному вкладу не підлягає задоволенню за викладених підстав. Питання отримання коштів, передбачених зазначеним Законом має вирішуватись у порядку визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Досліджуючи матеріали даної справи щодо зустрічних позовних вимог з врахуванням наданих сторонами пояснень та заперечень суд вважає, що позивачем за зустрічним позовом не надано достовірних доказів на підтримку доводів викладених у позовних вимогах Банку, виходячи із наступного.

Представник відповідача стверджує, що позивачка отримала з її рахунку всі наявні на ньому грошові кошти (98 937 дол. США 17 центів), та закрила його за заявою Заяви на видачу готівки № 40 від 07.12.2010р., в якій зазначено зміст операції як «дострокове повернення грошових коштів згідно договору № 1125/2010-18 від 10.09.2010р.».

В поясненнях представника позивача зазначено, що ОСОБА_1, особисто жодних грошових коштів за даною заявою не отримував, та після закінчення строку дії, Договору № 1125/2010-18 від 10.09.2010 року, нею було укладено з Банком ще три договори для продовження розміщення його грошових коштів на умовах депозитних вкладів.

Вказане твердження ґрунтується на експертному висновку Науково-дослідного експертно - криміналістичного центру ГУ МВС України в місті Києві за результатами проведення почеркознавчої експертизи від 19.02.2015р. № 56/тдд встановлено: «Підпис від імені ОСОБА_1 в документах, які надаються на дослідження, а саме: у графі «підпис платника».

Щодо твердження представника відповідача про те, що вказаний договір у банку відсутній, зобов'язання за ними на балансі не обліковувалися, жодних документів про розміщення коштів за договором № 865/2012-222 банківського вкладу «Оберіг» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу від 12.09.2012 р. у банку немає.

Рахунок, зазначений у копії примірника договору № 865/2012-222 банківського вкладу «Оберіг» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу від 12.09.2012 р., наданого позивачем (пункти 1.1.) № 2/2630.2.01.038604.003, не відкривався у банку. Зобов'язання за вказаними договорами не обліковуються на балансі банку.

Згідно із ст. 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Як роз'яснено у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» Для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, з наданих представником відповідача пояснень в суді, щодо зустрічних позовних вимог, враховуючи заперечення представника позивача по основному позову, суд з огляду на викладене вважає, що за відсутності доказів, та не доведеності, необґрунтованості позовних вимог відповідачем на підставі зібраних доказів зустрічний позов не підлягає задоволенню за недоведеністю.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у зустрічному позові Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до ОСОБА_1 про визнання договору від 12 вересня 2012 року недійсним № 865/2012-222 банківського вкладу «Оберіг» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів вкладу (12 місяців) недійсним.

З огляду на вище викладене, на підставі ст.ст. 203, 215, 232, 526, 614, 1066, 1067, 1068 ЦК України, Закону України «Про банки та банківську діяльність» та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 61, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про захист прав споживача та повернення коштів по депозитному вкладу - відмовити.

У зустрічному позові Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційному суду міста Києва через Шевченківський районний суд м. Києва, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя: Малинников О.Ф.