АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

06 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Музичко С.Г., Андрієнко А.М.

при секретарі Ігнатьєву Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укранет», Товариства з обмеженою відповідальністю «Аструм Капітал» про визнання недійсною додаткової угоди, стягнення грошових коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 02 серпня 2016 року,

встановила:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати недійсною Додаткову угоду №1 від 06.07.2016 р. до Договору №06/06/2016 від 06.06.2016, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укранет» ( далі - ТОВ «ФК «Укранет»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Аструм Капітал» ( далі- ТОВ «Аструм Капітал»), у зв'язку з її фіктивністю; стягнути з ТОВ «ФК «Укранет» на його користь невиконану частину зобов'язань за договором №485076-Б від 23.08.2011, відповідно до судових рішень та Договору про передачу прав і обов'язків №06/06/2016 від 06.06.2016 в розмірі 266 720 грн. 78 коп., а також пені в сумі 70 419,26 грн., інфляційних витрат в сумі 17 196,67 грн. та 3% річних в сумі 4 525 грн. 15 коп. за період з 19.05.2015 р. по 05.07.2016 р.

Одночасно з поданням позову ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про його забезпечення, в якій просив накласти арешт на виявлені рахунки ТОВ «ФК «Укранет» в межах суми 266 720 грн. 78 коп. та в межах суми 92 141 грн.08 коп.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02 серпня 2016 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та накласти арешт на виявлені рахунки ТОВ «ФК «Укранет» в межах суми 266 720 грн. 78 коп. та в межах суми 92 141 грн.08 коп.

Свої доводи обґрунтовує тим, що відповідно до рішень судів, які вступили в законну силу, загальні зобов'язання за договором №485076-Б від 23.08.2011 перед позивачем становлять 289682,59 грн.

Директор ТОВ «Аструм Капітал» не виконував рішення судів, в той час як державний виконавець намагався арештувати рахунки, останній виводив кошти на рахунки іншої юридичної особи. ТОВ «ФК «Укранет» підтвердило, що відповідає за зобов'язаннями за договором №485076-Б від 23.08.2011 та повернуло позивачу частину коштів в сумі 22 961,81 грн. Іншу частину коштів повернути відмовилось. Відповідачі належать одному власнику, а тому є всі підстави вважати, що ТОВ «ФК «Укранет» в інтересах власника теж не буде виконувати рішення суду та переведе всі активи третьому товариству.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник ТОВ «ФК «Укранет» - Машковська М.В. та представник ТОВ «Аструм Капітал» - Іванченко М.Г. просили апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення осіб, що беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Вжиття заходів до забезпечення позову сприяє запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, а в разі задоволення позову забезпечує можливість відновлення його порушених прав.

При цьому, заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позовними вимогами. Співрозмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків накладеного арешту.

Постановляючи ухвалу про відмову в забезпеченні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності обставин утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду.

В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову позивач посилається на те, що 06.06.2016 р. між ТОВ «ФК «Укранет» та ТОВ «Аструм Капітал» укладено договір про передачу прав та обов'язків №06/06/2016 р. від 06 червня 2016 року, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Укранет» переходять всі права та обов'язки брокера , замість ТОВ «Аструм Капітал» .

Разом з тим, додатковою угодою №1 до вказаного договору від 06 липня 2016 року сторони вирішили припинити зобов'язання щодо передачі активів та зобов'язань за договором брокерського обслуговування №485076-Б від 23.08.2011 р., укладеного між ТОВ «Аструм Капітал» та ОСОБА_1

З урахуванням того, що позовні вимоги заявлені з приводу визнання вказаної додаткової угоди №1 від 06 липня 2016 року недійсною, а розмір заборгованості за укладеним договором брокерського обслуговування №485076-Б від 23.08.2011 р. з урахуванням порушення термінів її сплати становить значну суму, яка до цього часу не сплачена, з урахуванням вжитих відповідачами дій щодо передачі активів ТОВ «Аструм Капітал» до ТОВ «ФК «Укранет», а потім про припинення зобов'язань по їх передачі, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відсутність обставин, які б виключали сумнів щодо можливості утруднення виконання рішення суду.

При цьому судом першої інстанції не здійснено оцінки доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням принципу розумності, обґрунтованості і адекватності; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції лише обмежився формальним посиланням на відсутність доказів необхідності забезпечення позову.

Оскільки при постановлені оскаржуваної ухвали судом не враховано вимоги ст. 151, 153 ЦПК України, чим порушено порядок розгляду заяви про забезпечення позову, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування ухвали суду та передачі питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 315, 317 ЦПК України колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 02 серпня 2016 року скасувати.

Передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 22-ц/796/12420/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Шкірай М.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.