Справа № 369/1963/16-ц
Провадження № 2/369/1468/16
13 квітня 2016 року Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді : Усатова Д.Д.,
при секретарі: Кузьменко П.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «КБ «Даніель» ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним нікчемного договору,

Позивач зазначав, що в цей же день 16.01.2014 року Постановою Правління національного Банку України від 16.01.2014 року №14 ПАТ «КБ «Даніель» віднесено до категорії не платіжоспроможних.
Позивач зазначав, що згідно рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1 від 16.01.2014 року «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» вирішено розпочати процедуру виведення ПАТ «КБ» Даніель» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 17.01.2014 року.
Позивач зазначав, що згідно ч.1 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вбачається, що повноваження органів управління банку призупиняється з дня призначення уповноваженої особи Фонду, 16.01.2014 року, день прийняття такого рішення, а не 17.01.2014 року день призначення ОСОБА_1 особи Фонду та початок процедури виведення ПАТ «КБ»Даніель» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте, направив на адресу суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, у випадку неявки відповідача в судове засідання проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином - згідно вимог ст. 74-77 ЦПК України.
Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
За згодою позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи, - на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16 січня 2014 року № 1 розпочато процедуру здійснення тимчасової адміністрації в банку, яку запроваджено з 16 січня 2014 року до 16 квітня 2014 року. Відповідно до пункту 3 вказаного рішення уповноваженою особою Фонду призначено ОСОБА_2

Відповідно до Постанови правління Національного банку України від 15 квітня 2014 року № 217 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Даніель» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 16 квітня 2014 року № 29 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Даніель» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Даніель» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду ОСОБА_2 з 17 години 30 хвилин 16 квітня 2014 року до 15 квітня 2015 року.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб » тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). ОСОБА_1 особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

ОСОБА_1 особа Фонду з дня свого призначення виконує повноваження органів управління банку, приймає до свого відання майно (кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу та виконує функції з управління та реалізації майна банку, у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб (п. п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 48 Закону ).

Аналізуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що оскільки з 16 січня 2014 року розпочато процедуру введення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Даніель» та призначено ОСОБА_1 особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тому з цього часу банк не мав права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, тобто фактично позбавлений права виконувати будь-які операції по рахунках власних клієнтів, у тому числі здійснювати розміщення вкладу ОСОБА_3.

У зв'язку з цим договір банківського вкладу "Швидкий прибуток" № Т-42750 є недійсним (нікчемним) в силу вимог частини третьоїстатті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ст. 228 ЦКУ, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

У разі недодержання вимог щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Вищезазначений правочин порушує публічний порядок, впливає на інтереси держави, адже спрямований на виплату державних коштів за правочином, який є недійсним.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 215 Цивільного кодексу України нікчемний правочин є недійсним через його невідповідність вимогам законодавства. Такий правочин недійсний з моменту його вчинення незалежно від того, чи визнав його таким суд, що ж стосується оспорюваного правочину, то він може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Відповідно до пункту 5 постанови Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.09 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору і вона може бути заявлена окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, у цьому разі в судовому рішенні суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Іншими словами, суд не визнає нікчемний правочин недійсним, а лише констатує факт його нікчемності (недійсності).

Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.09 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»: «5. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину».

Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину».

ОСОБА_1 особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію а Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Даніель» заперечує дійсність договору банківського вкладу "Швидкий прибуток" № Т-42750 від 16.01.14 р.

Ці обставини свідчать про існування між сторонами спору в частинні сторонами недійсного правочину нікчемним та настання наслідків недійсності нікчемного правочину.

З урахуванням наведених обставин суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «КБ «Даніель» ОСОБА_2 є доведеними, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 203,215-216 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88,208-209, 212-218, 224.228,294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним нікчемний договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42750 від 16.01.2014 р., укладеного між ПАТ «Комерційний банк «Даніель» в особі заступника голови правління ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «КБ «Даніель» ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378,00 грн.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з часу отримання копії рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з часу проголошення, у разі відсутності осіб, з часу отримання копії рішення суду.

Суддя: Д.Д.Усатов