Справа № 344/3527/16-ц
Провадження № 4-с/344/55/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Домбровської Г.В.,

при секретарі судового засідання Устинській Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання неправомірними дій державного виконавця, визнання неправомірною бездіяльності начальника відділу державної виконавчої служби, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (надалі також «Скаржник», «ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою, в якій просило визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тисменецького районного управління юстиції ОСОБА_1, що виразилася в несвоєчасному повідомленні про прийняте рішення (несвоєчасне надіслання стягувачеві супровідного листа, постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.09.2015 року, по ВП №38715817) невиконання вимог ч.2 ст.19 Конституції України, п.п.2.1, 2.2, 2.3, 2.10 та 2.11 Загальних правил поведінки державного службовця, що затверджені наказом Головного управління державної служби України «Про затвердження Загальних правил поведінки державного службовця» №214 від 04.08.2010 року та ч.4 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» №606 від 23.04.1999 року, неправомірними; визнати бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби Тисменецького районного управління юстиції ОСОБА_2, що виразилася в відсутності належного контролю за діями посадових осіб відділу державної виконавчої служби Тисменецького районного управління юстиції, в тому числі державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тисменецького районного управління юстиції ОСОБА_1, які несвоєчасно повідомили стягувача про прийняте рішення, що спричинило порушення прав останнього (своєчасність інформування) та норм ч.4 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» №606 від 21.04.1999 року, неправомірною; зобовязати начальника відділу державної виконавчої служби Тисменецького районного управління юстиції ОСОБА_2, а в разі його відсутності, посадову особу, що виконує обовязки начальника відділу державної виконавчої служби Тисменецького районного управління юстиції, вчинити дії у відповідності до ч.2 ст.83 Закону України «Про виконавче провадження» №606 від 21.04.1999 року, а саме, провести перевірку викладених за змістом даної скарги обставин та прийняти рішення відносно допущених посадовими особами порушень норм діючого законодавства України.

Представником скаржника подано до суду клопотання про розгляд справи без участі представника скаржника, за змістом якого представник скаржника підтримав вимоги скарги та просив їх задовольнити.

Зокрема, як вбачається зі змісту скарги ПАТ «УкрСиббанк», скаржник покликається на порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві та направленні даної постанови на адресу стягувача.

Відділ ДВС Тисменицького районного управління юстиції явку уповноваженого представника до суду не забезпечив та направив до суду копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 38715817.

Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши доводи скаржника, дослідивши письмові матеріали скарги, матеріали виконавчого провадження, ОСОБА_3 встановлено наступне.

08 червня 2010 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області було видано виконавчий лист №2-4377/2009 на виконання рішення суду про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості в загальній сумі 1 078 507.37 грн.

Відповідно до частини 1 статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини 5 статті 124 і частини 3 статті 129 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України, а обовязковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

Обовязковість судових рішень гарантується згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обовязкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до цього принципу постанова або ухвала суду, що набрали законної сили, є обовязковими для всіх субєктів правовідносин, яких у той чи інший спосіб стосується судове рішення.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Згідно з частиною 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

На підставі заяви стягувача Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження ВП № 38715817 від 05 липня 2013 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області № 2-4377 від 08 червня 2010 року.

Частиною 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 32 «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Підстави повернення виконавчого документа стягувачу визначено статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що підставою повернення виконавчого документу стягувачу є те, що стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення (п. 3 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частиною 7 статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо стягувач у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання повідомлення державного виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. У разі відсутності в боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_1 від 28 вересня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві виконавчий лист № 2-4377, виданий 08 червня 2010 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області повернуто стягувачеві.

Як випливає зі змісту вищевказаної постанови, підставою для повернення виконавчого документа стягувачеві став висновок державного виконавця про те, що боржнику запропоновано залишити нереалізоване майно на прилюдних торгах за собою в рахунок погашення боргу, лист від 10 серпня 2015 року.

Як зазначено скаржником в поданій до суду скарзі, вищевказану Постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_1 від 28 вересня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві було надіслано на адресу стягувача 11 березня 2016 року та отримано представником стягувача лише 14 березня 2016 року.

Стягувач у виконавчому провадженні Публічне акціонерне товариство «УкрСибБанк», вважає, що при направлені вищевказаної постанови на адресу стягувача державним виконавцем було порушено вимоги закону в частині своєчасності такого направлення, оскільки фактично на адресу стягувача постанову було направлено через шість місяців після її винесення.

Так, відповідно до частини 4 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» про повернення стягувачеві виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обовязковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

В наданих до суду державним виконавцем матеріалах виконавчого провадження відсутні докази на підтвердження того, що державним виконавцем Іванюликом Ю.В., як того вимагає частини 4 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», направлялася копія постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_1 від 28 вересня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві на адресу стягувача.

За таких обставин, Суд дійшов висновку про те, що дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_1 щодо несвоєчасного надіслання на адресу стягувача ПАТ «УкрСибБанк» Постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_1 від 28 вересня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві є протиправними, оскільки не відповідають вимогам частини 4 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Стосовно вимоги скарги про визнання неправомірною бездіяльності начальника відділу державної виконавчої служби Тисменецького районного управління юстиції ОСОБА_2, що виразилася в відсутності належного контролю за діями посадових осіб відділу державної виконавчої служби Тисменецького районного управління юстиції, в тому числі державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тисменецького районного управління юстиції ОСОБА_1, які несвоєчасно повідомили стягувача про прийняте рішення, Суд звертає увагу на наступне.

Згідно з частинами 1,2,4,6,7 статті 83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснює начальник відділу, якому безпосередньо підпорядковується державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу ДВС.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених в т. ч. частиною другою цієї статті.

Контроль за законністю виконавчого провадження здійснюють Міністерство юстиції України через Департамент державної виконавчої служби, а Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі через відповідні управління державної виконавчої служби.

Забороняється втручання інших державних або недержавних органів та їх посадових осіб у виконавче провадження, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відтак, відповідно до вимог, зокрема, частини 1 статті 83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснює начальник відділу, якому безпосередньо підпорядковується державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу ДВС.

Враховуючи висновок суду про протиправність дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_1 щодо несвоєчасного надіслання на адресу стягувача ПАТ «УкрСибБанк» Постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_1 від 28 вересня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, Суд, враховуючи вимоги частини 1 статті 83 Закону України «Про виконавче провадження», яка обовязок щодо контролю своєчасності вчинення відповідним державним виконавцем дій у виконавчому провадженні, покладає на начальника відділу, якому безпосередньо підпорядковується державний виконавець, а також на керівника вищестоящого органу ДВС, Суд дійшов висновку про те, що начальником відділу державної виконавчої служби Тисменецького районного управління юстиції ОСОБА_2 допущено бездіяльність, що виразилася в відсутності належного контролю за діями державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тисменецького районного управління юстиції ОСОБА_1, який несвоєчасно повідомив стягувача про прийняте рішення (Постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_1 від 28 вересня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві), а, відтак, вбачає обґрунтованою скаргу в цій частині.

В той же час, стосовно вимоги скарги про зобовязання начальника відділу державної виконавчої служби Тисменецького районного управління юстиції ОСОБА_2, а в разі його відсутності, посадову особу, що виконує обовязки начальника відділу державної виконавчої служби Тисменецького районного управління юстиції, вчинити дії у відповідності до ч.2 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, провести перевірку викладених за змістом даної скарги обставин та прийняти рішення відносно допущених посадовими особами порушень норм діючого законодавства України, Суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 83 Закону України «Про виконавче провадження» Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Враховуючи те, що скаржником не надано суду доказів на підтвердження того, що представник стягувача звертався до начальника відділу ДВС із заявами чи скаргами на дії державного виконавця у спірному виконавчому провадженні, враховуючи встановлену частиною 8 статті 83 Закону України «Про виконавче провадження» забороною втручатися у виконавче провадження, крім випадків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», Суд дійшов висновку про те, що вказана вимога є необгрунованою, оскільки спрямована на втручання у здійснення виконавчого провадження та, зокрема,в дискреційні повноваження начальника органу державної виконавчої служби.

Відтак, в задоволенні даної вимоги слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вищевикладене суд прийшов до висновку, що дані вимоги скарги є такими, що підлягають до задоволення частково.

Відповідно до статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 209-210, 383, 384, 385, 386, 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання неправомірними дій державного виконавця, визнання неправомірною бездіяльності начальника відділу державної виконавчої служби, задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_1 щодо несвоєчасного надіслання на адресу стягувача ПАТ «УкрСибБанк» Постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_1 від 28 вересня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві.

3. Визнати протиправною бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_2, що виразилася у відсутності належного контролю за діями державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тисменецького районного управління юстиції ОСОБА_1 в частині несвоєчасного направлення на адресу стягувача ПАТ «УкрСибБанк» Постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_1 від 28 вересня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві.

4. В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Домбровська Г.В.