Справа № 525/1393/15-ц
Провадження №2-р/525/3/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2016 року сел. ОСОБА_1

Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Хоролець В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області заяву позивача ОСОБА_2 про розяснення рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 08.04.2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Кротівщинської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Великобагачанська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 та Відділ Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

До Великобагачанського районного суду Полтавської області від позивача ОСОБА_2 надійшла заява про розяснення судового рішення рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 08.04.2016 року (справа №525/1393/15-ц) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Кротівщинської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Великобагачанська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 та Відділ Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування за законом (а.с.145).

Як вбачається з заяви ОСОБА_2 про розяснення рішення суду, 08.04.2016 року Великобагачанський районний суд Полтавської області її позовні вимоги задовольнив та вирішив: А) встановити факт, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 03 квітня 2004 року та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 05 січня 1996 року є рідними сестри; Б) визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серія ВТО №947190, видане 28 грудня 2013 року виконуючою обовязки в порядку заміщення завідувача Великобагачанської державної нотаріальної контори Полтавської області-державним нотаріусом Першої лубенської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на земельну ділянку площею 3,7644 га з кадастровим номером :00:002:0499, розташованої за адресою Полтавська область, Великобагачанський район, Кротівщинська сільська рада з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ №018299, виданого Кротівщинською сільською радою 12 квітня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №54, належала померлій 03.04.2004 року ОСОБА_5, спадкоємцем за законом якої був її син ОСОБА_7, який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав; В) в порядку спадкування за законом, визнати за ОСОБА_2 як за спадкоємцем пятої черги за законом після смерті 03.04.2004 року ОСОБА_5, останнім постійним місцем проживання якої було с. Кротівщина Великобагачанського району Полтавської області право власності на земельну ділянку площею 3,76 га, яка розташована на території Кротівщинської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і належала ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ №018299, виданого Кротівщинською сільською радою 12 квітня 2001 року.

Як зазначає позивач, коли рішення суду набрало законної сили, вона звернулася до виконуючої обовязки державного нотаріуса Великобагачанської державної нотаріальної контори-державного нотаріуса Решетилівської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, яка здійснила процедурні дії у звязку з визнанням свідоцтва про право на спадщину недійсним, внесла відповідні зміни до спадкової справи, спадкового реєстру та реєстру нотаріальних дій. Однак, вказаний нотаріус відмовила їй, ОСОБА_2, у реєстрації права власності щодо земельної ділянки площею 3,7644 га, кадастровий номер :00:002:0499, що розташована на території Кротівщинської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посилаючись на те, що питання про скасування державної реєстрації саме цієї земельної ділянки судом не приймалося.

Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що дійсно судом не розглядалося питання скасування державної реєстрації вищевказаної земельної ділянки (такі вимоги позивачем не заявлялися), однак судом за її позовними вимогами було визнано недійсним правовстановлюючий документ, на підставі якого відповідачкою ОСОБА_3 було проведено державну реєстрацію цієї земельної ділянки, в даний час нотаріус не реєструє за нею право власності на відповідну земельну ділянку, позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про розяснення рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 08.04.2016 року (а.с.145).

Судове засідання щодо розяснення судового рішення 25.07.2016 року було відкладено на 26.08.2016 року.

В судове засідання 26.08.2016 року сторони та треті особи не зявилися, вони належним чином сповіщалися судом про день і час судового розгляду питання про розяснення рішення суду (а.с.а.с.169-176); під позивача у справі ОСОБА_2 надійшла заява про підтримання заяви та розгляд цієї зави у її відсутність (а.с.177).

Відповідно до ч.3 ст.ст.221 ЦПК України неявка осіб, які брали участь у справі, не перешкоджає розгляду питання про розяснення рішення суду.

З урахуванням неявки в судове засідання осіб, які брали участь у справі, суд проводить судове засідання 26.08.2016 року щодо розяснення рішення суду, враховуючи положення ст.197 ЦПК України.

Суд, розглянувши заяву позивача ОСОБА_2 про розяснення рішення суду, вивчивши та проаналізувавши даної матеріали, а також оглянувши в межах розгляду заяви про розяснення рішення суду матеріали цивільних справ №525/1675/13-ц та №525/814/15-ц, приходить до таких висновків.

Згідно ст.221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

У відповідності до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до ст.221 ЦПК розяснення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію.

Судом встановлено, що рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 08.04.2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Кротівщинської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Великобагачанська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 та Відділ Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволені. Встановлено той факт, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 03 квітня 2004 року та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 05 січня 1996 року є рідними сестри; Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серія ВТО №947190, видане 28 грудня 2013 року виконуючою обовязки в порядку заміщення завідувача Великобагачанської державної нотаріальної контори Полтавської області-державним нотаріусом Першої лубенської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на земельну ділянку площею 3,7644 га з кадастровим номером :00:002:0499, розташованої за адресою Полтавська область, Великобагачанський район, Кротівщинська сільська рада з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ №018299, виданого Кротівщинською сільською радою 12 квітня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №54, належала померлій 03.04.2004 року ОСОБА_5, спадкоємцем за законом якої був її син ОСОБА_7, який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав; В порядку спадкування за законом, визнано за ОСОБА_2 як за спадкоємцем пятої черги за законом після смерті 03.04.2004 року ОСОБА_5, останнім постійним місцем проживання якої було с. Кротівщина Великобагачанського району Полтавської області право власності на земельну ділянку площею 3,76 га, яка розташована на території Кротівщинської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і належала ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ №018299, виданого Кротівщинською сільською радою 12 квітня 2001 року (а.с.а.с.130-135). Дане судове рішення набрало законної сили 11.05.2016 року.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_2, вона, звертаючись до суду з відповідним позовом та обґрунтовуючи позов, у прохальній частині позовної заяви просила суд встановити факт, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 03.04.2004 року та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 05.01.1996 року рідні сестри; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, яка належала ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 018299 яке було видане на дану земельну ділянку ОСОБА_3 державним нотаріусом Великобагачанської держнотконтори та визнання в порядку спадкування як за спадкоємицею за законом пятої черги за нею, ОСОБА_2 право власності на дану земельну ділянку (а.с.а.с.2-5). Отже, звертаючись до суду з вищевказаним позовом, позивач ОСОБА_2 обрала, виходячи з положень ст.ст.15,16 ЦК України, ст.ст.4,15 ЦПК України способи захисту цивільного права та інтересу визнання відповідного свідоцтва про право на спадщину недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Тобто, вказані вище позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені, про що чітко вказано резолютивній частині рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 08.04.2016 року.

Зі змісту мотивувальної частини рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 08.04.2016 року вбачається, що судом детально, з посиланнями на відповідно положення ЦК України, викладені мотиви, до яких дійшов суд (у урахуванням аналізу наявних у справі доказів) щодо задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_2 При цьому, суд також посилався на положення ст.1301 ЦК України та розяснення, що містяться п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину).

Тобто, на даний час судом прийнято рішення, зокрема, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом серія ВТО №947190, виданого 28 грудня 2013 року виконуючою обовязки в порядку заміщення завідувача Великобагачанської державної нотаріальної контори Полтавської області-державним нотаріусом Першої лубенської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на земельну ділянку площею 3,7644 га з кадастровим номером :00:002:0499, розташованої за адресою Полтавська область, Великобагачанський район, Кротівщинська сільська рада з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ №018299, виданого Кротівщинською сільською радою 12 квітня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №54, належала померлій 03.04.2004 року ОСОБА_5, спадкоємцем за законом якої був її син ОСОБА_7, який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав та в порядку спадкування за законом, визнано за ОСОБА_2 як за спадкоємцем пятої черги за законом після смерті 03.04.2004 року ОСОБА_5, останнім постійним місцем проживання якої було с. Кротівщина Великобагачанського району Полтавської області право власності на земельну ділянку площею 3,76 га, яка розташована на території Кротівщинської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і належала ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ №018299, виданого Кротівщинською сільською радою 12 квітня 2001 року.

З листа виконуючої обовязки завідувача Великобагачанської державної нотаріальної контори-завідувача Решетилівської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 від 07.07.2016 року за №02-14/504 на імя ОСОБА_2 вбачається, що відповідно до рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 08.04.2016 року державним нотаріусом зроблені всі процедурні дії у звязку з визнанням свідоцтва про право на спадщину недійсним (внесено відповідні зміни до спадкової справи, спадкового реєстру, реєстру нотаріальних дій та інше). Реєстрація (скасування, зміна і т.д.) речових прав відноситься до компетенції державного реєстратора, яким також є і нотаріуси. Вказує, що рішення щодо скасування права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 3,7644 га, кадастровий номер :00:002:0499, що розташована на території Кротівщинської сільської ради Великобагачанського району судом не приймалося, тому даний нотаріус, як реєстратор, не може провести реєстрацію скасування даного права власності (а.с.146). Тобто, зі змісту даного листа вбачається, що на даний час право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 3,7644 га, кадастровий номер :00:002:0499, що розташована на території Кротівщинської сільської ради Великобагачанського району продовжує залишатися зареєстрованим за нею, ОСОБА_3, не дивлячись на те, що рішенням суду визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серія ВТО №947190, видане 28 грудня 2013 року виконуючою обовязки в порядку заміщення завідувача Великобагачанської державної нотаріальної контори Полтавської області-державним нотаріусом Першої лубенської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на земельну ділянку площею 3,7644 га з кадастровим номером :00:002:0499, розташованої за адресою Полтавська область, Великобагачанський район, Кротівщинська сільська рада з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ №018299, виданого Кротівщинською сільською радою 12 квітня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №54, належала померлій 03.04.2004 року ОСОБА_5.

Згідно ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч.5 цього Закону, у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Згідно п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для державної реєстрації прав є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

За своєю юридичною природою, з урахуванням положень ст.8 ЦПК України та розяснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», з урахуванням встановлених обставин справи вбачається, що видане 28.12.2013 року нотаріусом свідоцтво про право на спадщину за законом серія ВТО №947190 на імя ОСОБА_3 стало підставою для реєстрацію права власності на відповідну земельну ділянку на імя останньої відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Між тим, реєстрація такого права стала похідним після отримання відповідною особою вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом. На даний час, після набранням законної сили 11.05.2016 року рішенням Великобагачанського районного суду від 08.04.2016 року за позовом ОСОБА_2, з урахуванням прийнятого рішення про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом серія ВТО №947190, виданого 28 грудня 2013 року виконуючою обовязки в порядку заміщення завідувача Великобагачанської державної нотаріальної контори Полтавської області-державним нотаріусом Першої лубенської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на земельну ділянку площею 3,7644 га з кадастровим номером :00:002:0499, розташованої за адресою Полтавська область, Великобагачанський район, Кротівщинська сільська рада з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ №018299, виданого Кротівщинською сільською радою 12 квітня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №54, належала померлій 03.04.2004 року ОСОБА_5, спадкоємцем за законом якої був її син ОСОБА_7, який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав та визнання судом в порядку спадкування за законом права власності на вищевказану земельну ділянку за ОСОБА_2 (позивачем, поряд з іншим, були заявлені були такі позовні вимоги), вбачається, що вищевказане судове рішення повинно бути виконане в порядку та спосіб, передбачений ЦПК України, оскільки визнання недійсним відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом (після набрання рішенням законної сили) та визнання права власності в порядку спадкування за законом на відповідну земельну ділянку не може породжувати у особи, якій було видане відповідне свідоцтво (в даному випадку ОСОБА_3І.) подальше існування її права власності на спірну земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке судом визнано недійсним за обставин, що викладені в мотивувальній частині рішення Великобагачанського районного суду від 08.04.2016 року.

Згідно ст. 124 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

В контексті меж розгляду заяви ОСОБА_2 про розяснення судового рішення, з урахуванням доводів її заяви про розяснення судового рішення, позиції виконуючої обовязки завідувача Великобагачанської державної нотаріальної контори-завідувача Решетилівської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, викладеної у листі від 07.07.2016 року за №02-14/504, враховуючи, що рішення Великобагачанського районного суду від 08.04.2016 року набрало законної сили, виходячи зі змісту резолютивної частини даного судового рішення (в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого на імя ОСОБА_3 та визнання права власності за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом), суд вважає за необхідне відмітити та розяснити, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім цього, належить врахувати, що процес здійснення правосуддя починається з моменту звернення до суду й закінчується виконанням судового рішення, тому судове провадження повинне мати цілісну й логічно завершену структуру: від звернення певної особи до суду і до виконання судового рішення.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом України №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Рішення Європейського суду є офіційною формою розяснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод закріплює право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» наголосив на гарантоване ст.6 Конвенції «право на суд», яке повинно розцінюватися не лише в аспекті права особи звернутися до суду за захистом своїх прав, а і як обовязковість до виконання судового рішення. Тому, виконання судового рішення має розглядатися як невідємна частина судового процесу з метою забезпечення положень статті 6 («права на суд»).

В цьому контексті аналіз рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення Європейського суду з прав людини у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України», якими було встановлено порушення п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого протоколу до конвенції з огляду на порушення права на виконання рішення суду протягом розумного строку) також засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст.124 Конституції України.

Також, у справі «Шмалько проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обовязкову силу, не виконувалося. Було б незрозуміло, якби ст.6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі (справедливий, публічний і швидкий розгляд), і водночас не передбачала виконання судових рішень»).

Отже, виходячи з вищевикладеного, суті та змісту положень ст.221 ЦПК України, в якій зазначено про розяснення рішення у випадку незрозумілості його для осіб або державного виконавця, убачається, що рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 08.04.2016 року, яке набрало законної сили 11.05.2016 року є зрозумілим в частині як мотивувальної його частини, так і резолютивної частини цього рішення, оскільки воно повністю відповідає змісту заявлених позовних вимог ОСОБА_2

Отже, з урахування вищевикладеного, в контексті обґрунтування заяви ОСОБА_2 про розяснення судового рішення рішення Великобагачанського районного суду від 08.04.2016 року, виходячи зі змісту ст.221 ЦПК України (з урахуванням неможливості змінювати зміст рішення, яке розяснюється), суд вважає за необхідне розяснити, що рішення Великобагачанського районного суду від 08.04.2016 року у справі №525/1393/15-ц повинно виконуватися з урахуванням положень ст.ст.19,124 Конституції України та ст.14 ЦПК України відповідно до змісту резолютивної частини вищевказаного рішення, оскільки визнання недійсним відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом (після набрання рішенням законної сили) та визнання права власності в порядку спадкування за законом на відповідну земельну ділянку за ОСОБА_2 не може породжувати у особи, якій було видане відповідне свідоцтво (в даному випадку ОСОБА_3І.) подальше існування її права на спірну земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке судом визнано недійсним за обставин, що викладені в мотивувальній частині рішення Великобагачанського районного суду від 08.04.2016 року, враховуючи ще й те, що виконання судового рішення, яке набрало законної сили є невідємною складовою частиною права особи на суд та доступу до правосуддя.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.19,124 Конституції України, ст.ст.14,197,221 ЦПК України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд, -

у х в а л и в:

В межах заяви ОСОБА_2 про розяснення рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 08.04.2016 року (у цивільній справі №525/1393/15-ц) розяснити, що рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 08.04.2016 року в цивільній справі №525/1393/15-ц повинно виконуватися з урахуванням положень ст.ст.19,124 Конституції України та ст.14 ЦПК України відповідно до змісту резолютивної частини вищевказаного рішення суду, оскільки визнання недійсним відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом (після набрання рішенням законної сили) та визнання права власності в порядку спадкування за законом на відповідну земельну ділянку за ОСОБА_2, не може породжувати у особи, якій було видане відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом (в даному випадку ОСОБА_3І.) подальше існування її права на спірну земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке судом визнано недійсним за обставин, що викладені в мотивувальній частині рішення Великобагачанського районного суду від 08.04.2016 року, враховуючи також і те, що виконання судового рішення, яке набрало законної сили є невідємною складовою частиною права особи на суд та доступу до правосуддя.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Полтавської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя