Справа № 766/6879/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

03 листопада 2016 Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

при секретарі Матієнко А.О.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в частині забезпечення позову,

встановив:

12.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Разом з цим, пунктом 4 прохальної частини позовної заяви позивач просить в забезпечення позову накласти арешт на майно відповідача квартиру, що знаходиться з адресою: м.Херсон, вул.Кузнецька (Підпільна)АДРЕСА_1.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.10.2016 року провадження за вказаною справою відкрито.

Позивач повідомлений про розгляд заяви про забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Згідно ч.3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому, згідно пункту 2 ч.1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії. В свою чергу ч.2 ст. 152 ЦПК України передбачає, що у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.5 ст. 153 ЦПК України, про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена. Копія ухвали надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення.

Відповідно до п. п. 1, 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З позову ОСОБА_1 вбачається, що предметом позову є стягнення з відповідача боргу у розмірі 20000,00 гривень та судових витрат в розмірі 551,20 гривень, тому суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим в подальшому виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач, повністю відповідає позовним вимогам.

В разі задоволення заяви позивача про забезпечення його позову, обов'язок виконання ухвали про це може бути покладений на співробітників органу державної виконавчої служби, до повноважень яких у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» входить і право на одержання необхідної для проведення виконавчих дій інформації, в тому числі конфіденційної - зокрема, про наявність та місцезнаходження майна і коштів відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову підлягає задоволенню частково, а саме суд вважає необхідним накласти арешт на майно відповідача та лише в межах розміру заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, пунктами 1-2, 4, 7, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, що належить на праві власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в межах загальної суми стягнення у розмірі 20000,00 гривень.

В решті заяву про забезпечення позову залишити без задоволення.

Виконання даної ухвали доручити Корабельному районному відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Відповідно до вимог ст.153 ЦПК України, подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області, шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її отримання.

Суддя: С.І.Майдан

Дата набрання законної сили ухвалою дата її винесення 03.11.2016 року.

Суддя: С.І.Майдан