Справа № 463/2312/16-ц
Провадження № 2/463/1340/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судових засідань Попович Х.І.

з участю позивача ОСОБА_2

у м. Львові

у відкритому судового засіданні,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в солідарному порядку в розмірі 157 015,58 грн.

Позов мотивує тим, що 25.01.2016 року відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1, який належить відповідачу ОСОБА_4 не вибрав безпечної швидкості руху, щоб постійно мати змогу безпечно керувати транспортним засобом, внаслідок чого здійснив зіткнення із припаркованим автомобілем НОМЕР_2, що належить позивачу, внаслідок чого автомобіль отримав пошкодження. Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 02.03.2016 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. Згідно висновку автотоварознавчої експертизи, вартість відновлювального ремонту становить 155 509,58 грн. Добровільно відповідачі відшкодувати шкоду не бажають. А тому позивач змушена звернутись із позовом до суду. Окрім вартості відновлювального ремонту просить стягнути з відповідачів вартість автотоварознавчої експертизи 1006 грн. та вартість юридичної допомоги.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, дала пояснення аналогічні наведеним вище. Додала, що страховою компанією їй було повернуто 50 000 грн. в межах страхової суми згідно договору про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності відповідача.

Відповідачі в судові засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи 19.09.2016 року та 02.11.2016 року були повідомлені належним чином, що стверджується розписками про вручення поштових відправлень (а.с. 75, 82), заяви про відкладення до суду не подали. А тому суд вважає за можливе здійснити розгляд справи без участі відповідачів на підставі зібраних доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд задовольняє позовні вимоги частково виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 25.01.2016 року відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1, який належить відповідачу ОСОБА_4 не вибрав безпечної швидкості руху, щоб постійно мати змогу безпечно керувати транспортним засобом, внаслідок чого здійснив зіткнення із припаркованим автомобілем НОМЕР_2, що належить позивачу, внаслідок чого автомобіль отримав пошкодження.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 02.03.2016 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. (а.с.53).

Частиною 4 ст. 61 ЦПК України регламентовано, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Позивач для визначення розміру заподіяної їй шкоди звернулась в ТзОВ «Експертиза» для проведення автотоварознавчого дослідження, відповідно до висновку якого вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Ауді» з державними номерними знаками ВС 1591 ЕІ становить 155 509,58 грн. (а.с.5-47).

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Як вбачається із долучених до справи документів (а.с.84-86), ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн. внаслідок настання страхового відшкодування 25.01.2016 року.

Таким чином, судом встановлено, що з урахуванням виплати в розмірі 50 000,00 грн., що була проведена ПрАТ СК «ПЗУ Україна», розмір шкоди, що невідшкодований потерпілій внаслідок ДТП від 25.01.2016 року становить 105 509,58 грн. (155 509,58 - 50 000 = 105 509,58) Окрім цього, ОСОБА_2 було оплачено вартість проведення експертизи 1 006,00 грн. (а.с.48).

Відповідно до положень ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до положень ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих у п.6 Постанови № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Таким чином, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_3, як особи винної у заподіянні шкоди, яка на законній підставі використовувала транспортний засіб,слід стягнути на користь позивача різницю між розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням, що становить - 105 509,58 грн. В той же час підстав для стягнення шкоди в солідарному порядку також з власника транспортного засобу ОСОБА_4 суд не вбачає, оскільки відповідальність за заподіяну шкоду несе особа, яка на законних підставах керувала транспортним засобом та заподіяла шкоду.

Крім цього, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з цього відповідача ОСОБА_3 на користь позивача слід стягнути сплачені та документально підтверджені судові витрати - судовий збір в розмірі 1 570,16 грн. (а.с.2, 60).

Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача вартості надання правової допомоги в розмірі 500 грн., оскільки позивачем не представлено жодних документів, які б підтверджували понесення таких.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) суму заподіяних збитків в розмірі 106 515,58 грн. (сто шість тисяч п'ятсот п'ятнадцять грн. 58 коп.)

В решті в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) судовий збір в розмірі 1 570,16 грн. (одна тисяча п'ятсот сімдесят грн. 16 коп.)

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ст. 294 ЦПК України до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд.

Суддя: Гирич С. В.