Справа № 185/6629/16-ц
Провадження № 2/185/3623/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Перекопського М. М.,
за участю cекретаря судового засідання Волошиної К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді у приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права на спадщину та звернення стягнення на майно, -
Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву у якій просить суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав.
З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступні обставини.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, який доводився позивачу чоловіком, що підтверджується свідоцтвом про смерть та свідоцтвом про одруження/а.с.14,15/.
З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором позики між відповідачем, як іпотекодавцем, та ОСОБА_1, як іпотекодержателем, було укладено договір іпотеки /а.с.5-9/. У відповідності до умов зазначеного договору відповідач передав в іпотеку нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1. Іпотекодержатель набув право у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором позики, звернути стягнення на предмет іпотеки. Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області за реєстровим номером 1330, а відомості про обтяження нерухомого майне внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с.8,9/.
Відповідачем належним чином не виконуються зобов'язання за договором позики, у зв'язку з чим, станом на 15 липня 2016 року заборгованість за договором становить 149000 грн.
Як передбачено п.2.3 договору позики, в разі несвоєчасного повернення коштів позичальником, нараховується пеня в розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочки.
Оскільки позикодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_1, то саме до цього моменту слід нараховувати пеню за прострочення платежів.
Таким чином розмір пені становить 1163244,6 грн., виходячи з наступного розрахунку:
Як вбачається з листа нотаріуса Першої Павлоградської державної нотаріальної контори від 25 травня 2016 року після смерті ОСОБА_3 на підставі заяви ОСОБА_1 було заведено спадкову справу. Позивач вважається такою, що спадщину прийняла, оскільки подала до нотаріальної контори відповідну заяву. Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майнові права померлого ОСОБА_1, а саме - на право вимоги за іпотечним договором та договором позики, у зв'язку у договорі іпотеки умови, що передбачає право спадкування майнових прав /а.с.3/.
У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Оскільки позивач є спадкоємцем першої черги, а спадкодавець на момент смерті мав майнові права вимоги за договором позики від 15 листопада 2013 року та за договором іпотеки, які не припинилися внаслідок його смерті, суд вважає що до позивача перейшли права позикодавця та іпотекодержателя за зазначеними договорами.
При цьому суд вважає, що позовна вимога про визнання позивача спадкоємцем задоволенню не підлягає, оскільки сам по собі цей факт не оспорюється, отже захисту це право не підлягає. Натомість у позивача виникли труднощі з реалізацією свої прав спадкоємця за договором позики та іпотечним договором, які підлягають захисту.
Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку".
У відповідності до п.6.6, який має назву "Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в порядку позасудового врегулювання" договору іпотеки, іпотекодержатель має право від свого іменті здійснити продаж предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, та/або набути право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язань на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в порядку позасудового врегулювання, яке міститься в цьому пункті договору. Іпотекодавець підтвердив, що він згоден з тим, що перехід предмету іпотеки до іпотекодержателя або третьої особи у випадку, передбаченому цим пунктом договору, відбувається за його волевиявленням, яке міститься в цьому пункті, і такий перехід не потребує будь-яких додаткових узгоджень та обговорення сторонами.
Згідно положень ч. ч. 1, 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
В даному випадку сторони іпотечного договору узгодили відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності, проте у зв'язку зі смертю іпотекодержателя позивач фактично позбавлена можливості реалізувати таке право як спадкоємець іпотекодержателя.
У п. 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що з урахуванням положень ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
З урахуванням наведених норм права, суд вважає, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб як набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.
У відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.
Дана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України № 6-100цс14 від 03 вересня 2014 року і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.
Враховуючи положення ч.3 ст.551 ЦК України та складові заборгованості (заборгованість за сумою позики та пеня), з яких найбільшою є саме заборгованість по пені, суд вважає можливим зменшити розмір пені, який значно перевищує розмір збитків, та визначити до стягнення пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 149 000 грн.
Враховуючи те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання по сплаті заборгованості за договором позики, виконання його забезпечено іпотекою, а до позивача в порядку спадкування перейшли права іпотекодержателя, суд приходить до висновку про доцільність задоволення вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття позивачем права власності на предмет іпотеки.
Відповідно п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів , що виникають із кредитних правовідносин" від 30 березня 2012 року резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет застави/іпотеки має відповідати вимогам як ст. 39 закону України "Про іпотеку", так і положенням п. 4 ч.1 ст. 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись : загальний розмір вимог та всі його складові , що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іподекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації ( при цьому суд може зазначити , що початкова ціна встановлюється на рівні , не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).
Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що ухвалою суду було відстрочено сплату судового збору до вирішення справи, тому відповідно до ч. 1,3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст.ст.10,11,57,60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права на спадщину та звернення стягнення на майно - задовольнити частково.
В рахунок погашення заборгованості за договором позики, укладеним 15 листопада 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, яка утворилася станом на ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 298000 (двісті дев'яносто вісім тисяч) грн., яка складається з наступного: 149000 грн. - заборгованість за сумою позики та 149000 грн. - пені, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 69,7 кв.м. , житловою площею 42,3 кв.м. - шляхом набуття права власності на предмет іпотеки ОСОБА_1.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 4470 (чотири тисячі чотириста сімдесят) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку

Суддя М. М. Перекопський