Справа № 505/2849/16-ц
Провадження № 2/505/1637/2016
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.10.2016 року Котовський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді - Нікітішина В.П.

при секретарі - Шевчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Подільську Одеської області цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави, в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні приміщенням шляхом виселення,
В С Т А Н О В И В:

Позивач заступник військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі: Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси звернувся 04.08.2016 року в суд з цим позовом та просив ухвалити рішення суду яким усунути перешкоди у користуванні Міністерством оборони України та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеси приміщеннями загальною площею 19 кв.м, а саме: кімнатою №7, що розташована у будівлі за генеральним планом №491 військового містечка № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , які чинить ОСОБА_1 , шляхом виселення ОСОБА_1 із вказаного приміщення із усіма особами, що там перебувають, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Підставою цьому зазначав те, що Збройні Сили України, відповідно ст.ст. 1, 3 Закону України "Про Збройні Сили України", ст.ст. 2, 10 Закону України "Про оборону України" - це військове формування, на яке покладається оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і неподільності. Безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснюється Міністерством оборони України, яке відповідно ст. З Закону України "Про збройні Сили України" є центральним органом виконавчої влади і військового управління.

Відповідно ст.ст. 1, 2 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" військове майно це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Міністерство оборони України як центральний орган управління ЗС України здійснює управління військовим майном.

Згідно ст. ст. З, 4 Закону України „Про правовий режим майна у Збройних Силах України" майно, з моменту надходження до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною, набуває статусу військового майна та обліковується у органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України.

КЕВ м. Одеси веде облік казармено-житлового фонду, в порядку, визначеному Статутом гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, наказом МОУ від 03.07.2013 № 448 (як і раніше діючого від 21.04.2011р. № 215) «Про затвердження Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України» та Положенням про КЕВ м. Одеси, а також здійснює контроль за використанням жилого фонду Міністерства оборони України в порядку ст. 29, 30 ЖК України.

Будівлі військового містечка № НОМЕР_1 м. Котовськ (зокрема і будівля за ГП №491), які перебувають на балансі КЕВ м. Одеси є військовим майном.

Згідно індивідуальної картки обліку КЕВ м. Одеси, будівля за ГП №491 має статус «санчастина», фактично використовується як гуртожиток для проживання військовослужбовців та членів їх сімей.

У кімнаті №7 будівлі за ГП №491 військового містечка № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , проживає ОСОБА_1 без будь-яких правових підстав, він не є військовослужбовцем ЗСУ, не перебуває на обліку військовослужбовців в Одеському гарнізоні, які потребують поліпшення житлових умов.

Невиконання Відповідачем обов`язку про звільнення житлового приміщення у гуртожитку призведе до порушення права на житло інших громадян, які дійсно проходять військову службу у ЗС України та не мають житла за місцем проходження служби.

В ході розгляду справи прокурор військової прокурори Швидкий Є.О. на позові наполягав.

Представник Міністерства оборони України за довіреністю Єрмаков А.В. підтримав вимоги позову у повному обсязі.

Представник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси надав клопотання про розгляд справи у його відсутність та підтримав вимоги позову.

Відповідач позов не визнавав у повному обсязі.

Пояснював, що свого часу він працював в котельні військової частини і як працівнику МО йому командиром цієї військової частини було надано кімнату будівлі, яку на початку 2002 року знесли. В подальшому його і інших жильців відселили в будівлю медсанчастини, де він за власні кошти переобладнав її під житлове приміщення. Ордерів на вселення нікому не видавали. Там він проживає до цього часу. Тому вважає, що має право проживати у цій кімнаті і просив у позові відмовити.

Вислухавши сторони, та дослідивши письмові докази справи, суд приходить до висновку про таке.
Згідно положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому ч.1 ст.61 цього кодексу визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Та обставина, що спірне приміщення кімнати № 7, яке знаходиться у нежитловому будинку за генеральним планом № 491 (медпункт) у військовому містечку №1 м.Подільська є власністю держави в особі Міністерства Оборони України, визнається сторонами, а тому не підлягає відповідному доказуванню цьому.

Порядок вирішення спору про виселення із нежитлового приміщення містить своє роз`яснення в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року №2, з наступними змінами, згідно якого судам доводиться, що при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства, тому на підставі саме норм, що регулюють договір майнового найму, а не житлового законодавства, вирішуються вимоги про виселення з приміщень, що не входять до складу житлового фонду (виробничих і інших нежилих приміщень, вагончиків, збірно-розбірних, пересувних, контейнерних та інших підсобних споруд).

Згідно встановлених судом обставин справи спір витікає із цивільних правовідносин та регулюються відповідними положеннями Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.763 ЦК України кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна за три місяці.

Строк майнового найму кімнати сторонами не визначався.

Комісією при перевірці житлових умов проживання ОСОБА_1 від 24.06.2016 року, було встановлено, що ОСОБА_1 підлягає виселенню з кімнати АДРЕСА_2 у військовому містечку № НОМЕР_1 м.Подільська, про що він був ознайомлений під підпис.

Однак до цього часу він у добровільному порядку цього не зробив.

Відповідно до подложення ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави володіє цим майном.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Оскільки на час розгляду справи відповідач не звільнив приміщення і вимоги прокурора обґрунтовуються матеріалами справи, тому він підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення.

Доводи відповідача про те, що він має належне право на користування спірним приміщенням не знаходять свого підтвердження відповідними доказами справи.

Що стосується вимог позову про виселення з кімнати всіх інших осіб, які проживають у ній, то така вимога не може бути задоволена судом, виходячи з того, що позивач в установленому порядку не заявив позовні вимоги щодо кожного з цих уявних осіб і відповідно вони не були залучені до участі у справі у якості відповідачів. Крім цього суд не може приймати умовне рішення щодо не визначеного кола осіб, оскільки наслідком цього буде порушення права особи на справедливий суд, а саме рішення у подальшому щодо цих осіб буде неможливим до виконання.

Судові витрати у справі суд покладає на відповідача.

Керуючись ст.ст. 10,60,88, 209, 212-215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позовну заяву заступника військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі: Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні Міністерством оборони України та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеси приміщеннями загальною площею 19 кв.м, а саме: кімнатою №7, що розташована у будівлі за генеральним планом №491 військового містечка № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , які чинить ОСОБА_1 , шляхом виселення ОСОБА_1 із вказаного приміщення.

В іншому відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової прокуратури Одеського гарнізону сплачений судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд який його ухвалив протягом 10 днів з дня проголошення.

С у д д я-