Справа № 377/954/15-ц Головуючий у І інстанції Орел А. С.
Провадження № 22-ц/780/2204/16 Доповідач у 2 інстанції Білоконь О. В.
Категорія 26 12.05.2016
УХВАЛА

Іменем України

12 травня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів: Гуль В.В., Касьяненко Л.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Славутицького міського суду Київської області від 28 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача та визнання окремих частин договору недійсним , -

встановила:

У серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, посилаючись на таке.

11 липня 2007 року між ТОВ КБ «Дельта Банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до якого відкрито рахунок, видано платіжну картку та відкрито кредитну лінію на суму 30000 грн. з лімітом на день відкриття 2508 грн., який надалі банк розраховує самостійно.

Умови зазначеного договору відповідач не виконує, у зв'язку з чим станом на 27 липня 2015 року має заборгованість в сумі 47263,04 грн., яка складається з: тіла кредиту на суму 19425,86 грн., в т.ч. прострочене тіло кредиту на суму 10296,33 грн.; заборгованості за відсотками на суму 17540,85 грн.

Позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість по кредитному договору.

У грудні 2015 року відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк», який мотивувала тим, що встановлення вказаної щомісячної плати не є окремою банківською послугою, а є нечесною підприємницькою діяльністю, що не допускається ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є підставою недійсності, передбаченою ст. 19 цього Закону та ст. 203, 215 ЦК України.

Просила визнати недійсними п. 2.12. договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 11.07.2007 року та п. 1.2. тарифного пакету «Лояльний», що міститься в додатку № 1 до договору (щомісячна плата за обслуговування кредитного залишку в розмірі 2,9% від суми використаних кредитних коштів); зобов'язати відповідача здійснити перерахунок по договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 11.07.2007 року з моменту укладення, без врахування щомісячної плати за обслуговування кредитного залишку в розмірі 2,9% від суми використаних кредитних коштів, передбачену п. 1.2. тарифного пакету «Лояльний», що міститься в додатку № 1 до договору.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 28 грудня 2015 року в задоволенні зустрічного позову відмовлено, первісний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 24554 гривні 65 копійок.

У решті первісного позову відмовлено.

Не погодившись з рішення суду, позивач ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції виходив із розрахунку заборгованості відповідача по справі, зменшивши при цьому розмір процентів як неправильно нарахований.

Колегія суддів із вказаними висновками погоджується, оскільки вони є обґрунтованими і відповідають вимогам закону.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із положеннями ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 11 липня 2007 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта» правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки.

За умовами договору Банк відкриває держателю картковий рахунок в національній валюті України - гривні, випускає та надає держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки та відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та на день укладення договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 2508 грн.

Держатель сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені, які зазначені в тарифному пакеті VISA Лояльний, що міститься в додатку № 1 до цього договору та зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, в розмірі, визначеному тарифами, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом.

Держатель зобов'язаний здійснювати оплату вартості послуг, які надаються банком при здійсненні розрахунково-касового обслуговування рахунку, в розміри, строки та порядку, визначені правилами та тарифами.

У зв»язку з неналежним виконанням умов вказаного кредитного договору, у відповідача виникла заборгованість, яка згідно з наданим банком розрахунком складає 47488,04 грн., в тому числі: тіло кредиту - 19425,86 грн.; прострочене тіло кредиту - 10296,33 грн.; відсотки - 17540,85 грн.; комісії - 0,00 грн.; пеня 225,00 грн. ( а.с.6-7).

Ухвалюючи рішення у справі, суд обґрунтовано виходив з положень ст.ст. 526, 536 ЦК України та встановленого судом факту неналежного виконання відповідачем обов»язків за кредитним договором.

Разом з тим, суд дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову, оскільки позивачем невірно розраховані процентів, що підлягає стягненню з відповідача, зокрема, сума у розмірі 12412,06 грн. є комісією та іншими нарахуваннями, яка безпідставно розрахована позивачем як прострочена заборгованість по відсоткам.

Доводи апеляційної скарги про те, що така процедура була зроблена для оптимізації розрахунків банку ці висновки суду не спростовують, тому посилання апелянта про незаконність рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки повністю спростовуються зазначеними належними та допустимими доказами по справі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 28 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді :