СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/2866/15-ц
Провадження № 2/306/143/16
Рядок статзвіту № 47
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

19.01.2016 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді: Н.М. Жиганської

при секретарі : Е.Ю.Бігар

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Свалявської районної державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька та дозволу на оформлення документів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник ОСОБА_3, звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дійтей Свалявської районної державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька та дозволу на оформлення документів.

В основу заявлених вимог позивачка посилається на те, що шлюб з відповідачем з 04.09.2007 року розірвано, від спільного проживання у шлюбі мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина в даний час проживає з позивачкою, знаходиться на повному її утриманні, оскільки відповідач ОСОБА_2 (батько дитини) з ними не проживає, свого обов'язку щодо утримання дитини не виконує, участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, духовним та моральним розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Позивачка має намір разом з дитиною виїжджати за кордон у період канікул та вихідних для оздоровлення та відпочинку, але через неможливість отримати від відповідача дозвіл, передбачений законодавством України, не може скористатися цим. У зв'язку з цим, просить суд надати дозвіл на виїзд дитини ОСОБА_4 за межі України без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2 до країн Шенгенської зони, Туреччини, Єгипту, Росії з моменту вступу рішення в законну силу до повноліття дитини; надати дозвіл ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_2 оформлення документів для виїзду дитини ОСОБА_4 за межі України до країн Шенгенської зони, Туреччини, Єгипту, Росії з моменту вступу рішення в законну силу до повноліття дитини.

Позивачка та її представник ОСОБА_3 (на підставі договору про надання правової допомоги та представлення інтересів від 16.12.2015 року, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 21/420 від 24.12.2004 року) в судове засідання не з'явилися, подавши до суду заяву (вх. № 306 від 19.01.2016 року) про розгляд справи у їх відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, хоча про час і місце розгляду справи був своєчасно та належним чином повідомлений, про що свідчать зворотні повідомлення про отримання судової повістки з розпискою відповідача (а.с. 21). Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 28.05.2009 року (довідка Свалявського районного сектору Головного управління державної міграційної служби України в Закарпатській області № 2705 від 24.12.2015 року (а.с. 15). Про причини неявки суду відповідач не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надавав, а тому суд визнає причини неявки ОСОБА_2 неповажними.

Представник третьої особа ССД Свалявської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явилася, подавши до суду заяву (вх. № 310 від 19.01.2016 року) про розгляд справи у відсутності представника. Проти заявлених позовних вимог не заперечує, у задоволенні вимог покладається на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних в ній даних чи доказів, провести заочний розгляд справи (у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України - якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення)) та доходить слідуючого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року (ратифіковано Постановою ВР № 789 - XII від 27.02.1991 року) - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до вимог ст.ст. 7, 155 Сімейного кодексу України - дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав та обов'язків батьків відносно дитини.

Згідно ст. 11 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

При оцінці доказів, суд виходить із вимог Закону щодо їх належності та допустимості (ст. 58 ЦПК України - належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; ст. 59 ЦПК України - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування).

Відповідно до ст. 64 ЦПК України - письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Судом в судовому засіданні встановлено наступне:

?шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано 04 вересня 2007 року (копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Свалявського РУЮ Закарпатської області, актовий запис № 90 від 04.09.2007 року, а.с. 9).

позивачкою змінено прізвище з "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1", у зв'язку з одруженням (копія свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №220 від 22.06.2013 року, а.с. 6).

від шлюбу з відповідачем мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим виконавчим комітетом Стройненської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, відповідний актовий запис № 17 від 11.06.2004 року, а.с. 7).

позивачка з дитиною не проживає разом з відповідачем, дитина знаходяться на повному її утриманні, відповідач ОСОБА_2 свого обов'язку щодо утримання дитини не виконує, участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання не надає (стверджується: актом обстеження матеріально-побутових умов від 08.12.2015 року, складеного комісією Стройненської сільської ради - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 не проживає тривалий час (підтверджено підписами сусідів-свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с. 11); довідкою № 3718/01-10 від 08.12.2015 року, виданої Управлінням соціального захисту населення Свалявської РДА про перебування ОСОБА_1 на обліку, як одержувач тимчасової державної допомоги на дитину ОСОБА_4, батько якої ухиляється від сплати аліментів (а.с. 10); довідкою № 2769 від 14.12.2015 року, виданої виконокомом Дусинської сільської ради, відповідно до якої, відповідач за місцем реєстрації - не проживає з 2013 року (а.с. 8)).

На підставі вищезазначеного та враховуючи, що позивачка має бажання та можливість забезпечити виїзд дитини за кордон для оздоровлення та відпочинку, з метою розширення її кругозору, ознайомлення з культурою інших народів, фізичного та морального зміцнення світогляду дитини, однак через неможливість отримати у відповідача згоди та дозволу, у встановленому Законодавством України порядку, на виїзд дитини за кордон для оздоровлення та відпочинку, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивачки є підставними та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 313 ЦК України - фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до "Правил перетинання державного кордону громадянами України", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року:

?п. 3 - виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

?п. 4 - виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;

2)без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків;

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" № 3857-ХІІ від 21 січня 1994 року - документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.

Відповідно до ст. 4 п.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадяни України» № 3857-ХІІ від 21 січня 1994 року - оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років).

Відповідно до «ПРАВИЛ оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31 березня 1995 року (дію постанови відновлено згідно з постановою КМУ № 415 від 12.06.2013 року) - виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Відповідно до ст. 18 цих ПРАВИЛ - оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

З огляду на вищенаведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу в їх сукупності та враховуючи, що бажання позивачки отримати дозвіл на виїзд дитини за кордон повністю узгоджується з її правами та обов'язками, покладеними на неї Сімейним кодексом України та надання дозволу на виготовлення проїзного документа дитині для виїзду за кордон без згоди відповідача, відповідає інтересам дітей та вимогам законодавства, а також з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Керуючись ст. ст. 3, 6, 10, 11, 58, 59, 60, 64, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 224-226, 232, 233, 292, 294 ЦПК України, ст. ст. 7, 141, 155 Сімейного кодексу України, ст. 313 ЦК України, ст.ст. 2,4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян Українисуд, -

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Дозволити ОСОБА_1 оформлення проїзного документа для виїзду дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 за межі України до країн Шенгенської зони, Туреччини, Єгипту, Росії без згоди батька ОСОБА_2.

Дозволити матері ОСОБА_1 тимчасові поїздки за межі України до країн Шенгенської зони, Туреччини, Єгипту, Росії з дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі та присутності матері, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 до досягнення дитиною повноліття.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його постановив за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга на рішення Свалявського районного суду подається до апеляційного суду Закарпатської області через Свалявський районний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ Н.М.Жиганська