У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Бондаренко Н.В., Григоренка М.П.,

секретар судового засідання - Пиляй І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 вересня 2016 року задоволено частково позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень, щомісячно, починаючи з 24 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 350 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що сплата аліментів у розмірі 700 грн для нього є непосильною, оскільки він офіційно не працевлаштований і має нерегулярний мінливий дохід.

Має можливість сплачувати аліменти у розмірі 450 грн щомісячно.

Місцевим судом залишено поза увагою той факт, що він добровільно погодився сплачувати додаткові витрати на дитину в розмірі 350 грн.

Просить суд змінити оскаржуване рішення, зменшивши розмір аліментів до 450 грн.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

______________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/6446/16-ц Головуючий в суді І інстанції - Першко О.О.

Провадження № 22-ц/787/1991/2016 Суддя-доповідач - Шимків С.С.

Судом встановлено, що сторони по справі - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 14.09.2011 року (а.с. 3).

Сторони спільно не проживають та не пов'язані спільним побутом.

Відповідач не надав доказів, які б свідчили про надання ним достатньої матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини, яка проживає з позивачкою.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст. 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи вимоги ст.ст. 180-184 СК України, зважаючи на те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд дійшов обґрунтованого висновку стосовно встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач, будучи молодою, працездатною особою, не працює, інших неповнолітніх дітей чи утриманців немає.

ОСОБА_3 не надано, а судом не встановлено належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості сплачувати останнім аліменти у встановленому судом першої інстанції розмірі та наявності інших обставин, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів місцевий суд, відповідно до правил ст. 182 СК України, вірно врахував матеріальне становище платника аліментів і прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_3 спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 700 грн. щомісячно.

Крім того, статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Встановлено та не заперечується сторонами по справі, що їх малолітня донька ОСОБА_5 є дитиною-інвалідом з дитинства, у зв'язку з чим потребує медичної реабілітації (відновної терапії, профілактичних заходів) та санаторно-курортного лікування, що підтверджується індивідуальною програмою реабілітації дитини-інваліда № 223 від 19.12.2011 року (а.с .21).

ОСОБА_3 добровільно погодився сплачувати додаткові витрати на дитину в розмірі 350 грн.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини справи та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею чинності.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: Н.В. Бондаренко

М.П. Григоренко