Справа № 186/12/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Кривошеї С. С.

при секретарі Кравченко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18 березня 1994 року вона з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського міськвиконкому, актовий запис №478. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам та інтересам їх сина, оскільки відповідач сімейним стосункам уваги не приділяє, хоча вони живуть в одній квартирі, проте нормальне спілкування відсутнє. Веденням сумісного домашнього господарства вони не займаються. Шлюбні відносини припинили більше півроку тому, так як сумісно проживати разом вони вже не можуть.

Їх відносини супроводжуються постійними сварками та суперечками, за її глибоким переконанням подальші сімейні відносини не має сенсу підтримувати. Примирення між ними не можливе.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, направила суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Також просить суд після розірвання шлюбу залити їй шлюбне прізвище ОСОБА_1.

Відповідач по справі ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні факти та обставини.

18 березня 1994 сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського міськвиконкому, актовий запис №478.

Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалася і її відновлення не можливо.

Одночасно суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, та даний факт має істотне значення.

Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім'ї.

Добровільність шлюбу - одна з основних його засад.

Загальна декларація з прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатись тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можна зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце.

Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання.

Шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони по справі не мають намір зберігати шлюб. Приймаючи до уваги зазначене позивачем по справі, суд вважає, що причини, що спонукають її на розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України ст.ст. 105, 110-113 СК України суд,

В И Р І Ш И В:

Розірвати шлюб зареєстрований 18 березня 1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського міськвиконкому, актовий запис №478, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем села Василівка, Межівського району, Дніпропетровської області, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою міста Чернігів, від якого є одна неповнолітня дитина, залишивши позивачці після розірвання шлюбу шлюбне прізвище ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С.С. Кривошея.