26 жовтня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі :
головуючого-судді Галась І.А.
при секретарі Ленській Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу за договором позики у розмірі 124 456 грн 44 коп, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі не виконали умов договору, позика не була повернута вчасно та у відповідній сумі.
Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив стягнути з відповідачів солідарно борг за договором позики, проти заочного рішення не заперечував.
Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, про розгляд справи повідомлявся належним чином.
Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення в порядку ст. 224 ЦПК України.
Судом встановлено, що 01.08.2013 року позивач надав відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 50 000 грн 00 коп, а відповідач зобов'язався повернути суму позики в термін до 15.08.2013р.. Дана обставина підтверджується наданою позивачем розпискою від 01.08.2013р..
Згідно заяви про збільшення позовних вимог, позивач надав відповідачу ОСОБА_3, яка є дружиною ОСОБА_2, грошові кошти у розмірі 13 000 грн 00 коп в якості позики в інтересах ОСОБА_2. На підтвердження чого надав копію квитанції про внесення грошових коштів на рахунок ОСОБА_3.
Заборгованість відповідачів перед позивачем на час звернення останнього до суду відповідно до заявлених позовних вимог, станом на 22.06.2016р., складає 124 456 грн 44 коп, з яких :
- 63 000 грн 00 коп - основна сума боргу;
- 5 429 грн 37 коп - 3% річних;
- 56 027 грн 07 коп - збитки від інфляції.
Аналiзуючи встановлені по справi обставини в їx сукупностi, суд вважае заявленi позовнi вимоги частково обґрунтованими та такими, що пiдлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості лише з відповідача ОСОБА_2
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Оскільки позивач надав докази лише передачі грошових коштів та не надав доказів які б підтверджували виникнення між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 взаємних прав та обов'язків щодо повернення грошових коштів, суд не вважає, що між сторонами було укладено договір позики. Також позивач не довів, що кошти надані ОСОБА_3 надавалися в інтересах ОСОБА_2.
Щодо солідарного стягнення боргу з відповідачів, суд також не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки позивач не надав доказів, що підтверджують подружні відносини між відповідачами та той факт, що договір позики укладався в інтересах сім'ї.
Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями ст. 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згiдно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звiльняється вiд вiдповiдальностi за неможливостi виконання ним грошового зобов'язання.
Аналiзуючи встановлені по справi обставини в їx сукупностi, суд вважае заявленi позовнi вимоги частково обrpунтованими. 3 вiдповiдача ОСОБА_2 на користь позивача пiдлягає стягненню борг за договором позики від 01.08.2013 р. у розмірі 86 650 грн 00 коп, з яких: 50 000 грн 00 коп - сума основного боргу, 4 300 грн 00 коп - 3 % річних, 32 350 грн 00 коп - збитки від інфляції.
Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати по справі, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 866 грн. 50 коп.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 209, 212, 214-215, ЦПК України, ст.ст.11, 15, 16, 526, 629, 1046, 1047 ЦК України суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 866 гривень 50 копійок.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: