АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1034/16 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 620/927/15-ц ОСОБА_1
Категорія: договірні Доповідач - Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого : Швецової Л.А.,

суддів : Піддубного Р.М., Даниленко В.М.,

за участі секретаря : Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою представника компанії ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД/HAGWORTH MANAGEMENT LIMITED ОСОБА_2

на ухвалу Зачепилівського районного суду Харківської області від 20 жовтня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики. В обгрунтування позову вказав, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір позики від 01.08.2015 року, відповідно до якого позичальник ОСОБА_4 отримав від позикодавця ОСОБА_3 позику у розмірі 10 200 000 грн. Строк повернення коштів сторонами визначений 01.09.2015 року. Крім цього, на виконання вказаного договору, між ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір поруки. Відповідно до якого, ОСОБА_5, зобовязався відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_4 взятих зобовязань.

Крім цього, позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони реєстрації виникнення, переходу, припинення речових прав на нерухоме майно, яке належить на праві власності відповідачам, стверджуючи, що неприйняття заходів забезпечення позову може зробити неможливим чи утруднити виконання рішення суду.

Ухвалою Зачепилівського районного суду Харківської області від 20 жовтня 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено.

Заборонено реєстрацію виникнення, переходу, припинення речових прав на нерухоме майно, яке належить на праві власності відповідачам, а саме:

ОСОБА_4,

1.Квартира № 90 розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, буд. 2, в житловому будинку літ В-25, яка складається з 1,6,7,11 коридори, 2,10 санвузол, 3 - кухня-їдальня, 4, 5 житлова, 8 хол, 9 комора, ІІ балкон, та належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу квартири № 2097 від 09.10.2015 року, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7;

2.Квартира № 169, розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, буд. 2, в житловому будинку літ В-25, яка складається з 1 житлова, 2 санвузол, І- лоджія, загальною площею 124,2 кв. м., з яких житлова 100,7 кв. м. та належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу квартири № 2099 від 09.10.2015 року, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7;

3.Квартира № 168 розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, буд. 2 в житловому будинку літ В-25, яка складається з 1 житлова, 2 санвузол, І-лоджія, загальною площею 152,2 кв. м., з яких житлова 132,8 кв. м.,, та належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу квартири № 2098 від 09.10.2015 року, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7. Ю.О.;

ОСОБА_5,

1.Квартира № 70 розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, буд. 2 в житловому будинку літ В-25, яка складається з 1 житлова, 2 санвузол, І балкон, загальною площею 102,4 кв. м., з яких житлова 100,0 кв. м. та належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу квартири № 2083 від 08.10.2015 року, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7;

2.Квартира № 49 розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул.. Глинки, буд. 2, в житловому будинку літ В-25, яка складається з 1 житлова, 2 санвузол, І балкон, загальною площею 101,2 кв. м., з яких житлова 98,8 кв. м. та належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу квартири № 2084 від 08.10.2015 року виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7;

Не погодившись із вказаною вище ухвалою суду першої інстанції представник компанії ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД/HAGWORTH MANAGEMENT LIMITED ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Зачепилівського районного суду Харківської області від 20 жовтня 2015 року та зняти арешт з квартир №№ 168, 169, що розташовані за адресою вул. Глинки, буд. 2, м. Дніпропетровськ та зняти заборону відчуження з квартир №№ 168, 169 що розташовані за адресою вул. Глинки, буд. 2, м. Дніпропетровськ.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, заявник зазначив, що 26 листопада 2013 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська по справи за позовом компанії «Hagworth Management Limited» до Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції; за участю прокурора прокуратури Дніпропетровської області, про визнання недійсним договорів купівлі продажу, звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності, витребування з чужого незаконного володіння нерухомого майна та застосування наслідків недійсності правочинів позовні вимоги частково задоволені, звернено стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №20.840.06.21.1 від 25 вересня 2006 року на квартиру № 168, а також квартиру № 169, які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, буд. 2, шляхом визнання права власності за Компанією «ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД», зазначене майно витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_8 на користь Компанії «ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД», договір купівлі-продажу квартири № 168 від 08.02.2011 року та договір купівлі-продажу квартири № 169 від 09.02.2011 року укладених між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнані недійсними та застосовані наслідки недійсності правочину.

Також, 26 січня 2015 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилено. Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2013 року по вказаній справі залишено без змін. 29 квітня 2015 року ухвалою колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України також була відхилена касаційна скарга ОСОБА_8 по вказаній справі. 10 липня 2015 року Верховним Судом України було відмовлено за заявою ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_8 в перегляді судових рішень по справі за позовом компанії «Hagworth Management Limited» до Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції; за участю прокурора прокуратури Дніпропетровської області, про визнання недійсним договорів купівлі продажу, звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності, витребування з чужого незаконного володіння нерухомого майна та застосування наслідків недійсності правочинів. Постановою судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 30.09.2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_8 у справі за позовом Компанії «Хагворт Менеджмент Лімітед» до Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - Реєстраційна служба ДМУЮ, про визнання недійсним договору купівлі - продажу, звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності, витребування з чужого незаконного володіння нерухомого майна та застосування наслідків недійсності правочинів відмовлено.

Компанія «Хагворт Менеджмент Лімітед» як апелянт, що відповідно до зазначених судових рішень, що набрали законної силиАДРЕСА_1, 169 в будинку №2 по вулиці Глинки, м. Дніпропетровськ є власністю Компанії «Хагворт Менеджмент Лімітед» та відповідно до іпотечного договору 20.840.06.21.1 від 25 вересня 2006 року Компанія є Іпотекодержателем зазначених квартир.

07 травня 2015 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення по справі 00/7879/15-ц, яким було позовну заяву ОСОБА_11 залишено без задоволення, зустрічну позовну заяву ОСОБА_12 задоволено.

Одночасно з ухваленням зазначеного додаткового рішення від 21.05.2015 року у справі № 200/7879/15-ц, яким було припинено чотири арешти та дві заборони щодо квартир № № 168, 169, Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська вже у межах розгляду іншої цивільної справи №200/6192/15-ц, також 21.05.2015 року постановив ухвалу, якою було затверджено мирову угоду.

В подальшому на підставі судових рішень Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 здійснила реєстраційні дії по внесенню запису про право власності № 10644586 в Державному реєстрі речових прав відносно квартири №168 за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Глинки, буд. 2, а також вчинила реєстраційні дії по внесенню запису про право власності №10644671 в Державному реєстрі речових прав відносно квартири №169 за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Глинки, буд. 2, власник квартир - ОСОБА_12

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції відповідно до ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.ст. 1, 2, 3 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову. Частиною 3 цієї ж статті зазначено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову передбачено статтею 152 ЦПК України. Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЦПК України у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову.

Згідно ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з позовною заявою, позовним вимогам.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивач звернувся з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики.

В поданій заяві про забезпечення позову, ОСОБА_3 просив забезпечити позов шляхом заборони реєстрації виникнення, переходу, припинення речових прав на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5, до заяви були надані копії догорів купівлі-продажу квартири № 168 та № 169 за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Глинки, буд. 2 від 09 жовтня 2015 року, укладених між ОСОБА_14 та ОСОБА_4, відповідно до якого, відповідач ОСОБА_4 набув право власності на спірні квартири.

Будь-яких документів, на підтвердження того, що квартира № 90 за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Глинки, буд. 2 належить на праві власності ОСОБА_4, а також, що квартири № 70 та 49 за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Глинки, буд. 2 належать відповідачу ОСОБА_5, матеріали справи не містять, крім цього відсутні данні, стосовно вартості майна, відповідно якого винесено ухвалу про забезпечення позову.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Крім цього, з наданих до апеляційної скарги документів вбачається, що на підставі судових рішень, власником та іпотекодержателем квартир № 168,169 за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Глинки, буд. 2 є компанія ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД/HAGWORTH MANAGEMENT LIMITED, яка до участі у справі залучена не була і вказаною ухвалою порушуються її права.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Ухвала про забезпечення позову постановлюється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Однак, як свідчать матеріали справи, вирішуючи питання про забезпечення заявленого ОСОБА_3 позову, суд першої інстанції не виконав зазначені вимоги процесуального закону та незважаючи на те, що позивачем в обґрунтування своєї заяви про забезпечення заявленого ним позову взагалі не було наведено жодних підстав для застосування судом цієї процесуальної дії, між тим задовольнив цю заяву, також не навівши при цьому будь-яких мотивів для прийняття такого рішення та не зазначивши, яким же самим чином невжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення заявленого ним позову про стягнення позики може вплинути на виконання майбутнього рішення суду в разі задоволення цих позовних вимог.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище, ухвала Зачепилівського районного суду Харківської області від 20 жовтня 2015 року не може бути визнана законною, обґрунтованою й такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому судова колегія вважає за необхідне скасувати цю ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом заборони реєстрації виникнення, переходу, припинення речових прав на нерухоме майно.

За наявності належних доказів, позивач не позбавлений можливості звернутися з відповідною заявою про забезпечення позову.

Таким чином, на підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151, 152, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника компанії ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД/HAGWORTH MANAGEMENT LIMITED ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Зачепилівського районного суду Харківської області від 20 жовтня 2015 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом заборони реєстрації виникнення, переходу, припинення речових прав на нерухоме майно, яке належить на праві власності відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: