Справа № 742/4279/15-ц Провадження № 22-ц/795/319/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Рябота В. І. Доповідач - Боброва І. О.
У Х В А Л А

29 січня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ВІНГАЛЬ В.М., ОСОБА_2,
при секретарі:ОСОБА_3,
за участю:представника апелянта - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігів цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 грудня 2015 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2015 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до ОСОБА_6, в якому просив стягнути з останнього борг в сумі 50 000 грн.

В грудні 2015 року ОСОБА_5 подав заяву, в якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_6, а саме малі архітектурні форми у кількості одинадцяти одиниць та заборонити ОСОБА_6, всім органам державної влади та місцевого самоврядування, їх виконавчим органам, а також будь-яким фізичним та юридичним особам у будь-який спосіб відчужувати, не вчиняти будь-яких правочинів стосовно майна та не здійснювати дії щодо зміни індивідуальних ознак (кількості, площі тощо) та не здійснювати юридично значимі дії щодо зміни (демонтаж, переміщення тощо), які можуть призвести до зміни реальної вартості майна, заборонивши будь-які дії по його відчуженню.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 грудня 2015 року заяву ОСОБА_5 задоволено. Накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_6, а саме малі архітектурні форми, в кількості одинадцяти одиниць, які розташовані за адресами: м. Київ, вул. Петрозаводська (Лукашевича), буд. № 4 (з/в «Південний») - площа 18,75 кв. м., м. Київ, площа Амурська (вул. Васильківська, буд. № 34) 30,00 кв. м., м. Київ, проспект К.Комарова, буд. 2/44 площа 10,00 кв. м., м. Київ, вул. Васильківська, (вул. Васильківська, буд. 100 ст. м. «Виставковий центр») площа 10,00 кв. м., м .Київ, вул. Васильківська (вул. Васильківська, буд. 100 ст. м. «Виставковий центр») площа 6,00 кв. м., м. Київ, вул. Інженерна буд. 1-А (ст. м. «Видубичі») площа 10,00 кв. м., м. Київ, проспект Науки буд. 24 площа 9,00 кв. м., м. Київ, вул. Горького, буд. 180 площа 24,00 кв. м., м. Київ, площа Либідська (вихід зі станції метро «Либідська») площа 10,00 кв. м., м. Київ, площа Либідська (вихід зі станції метро «Либідська») площа 12,00 кв. м., м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. № 72 (вихід зі станції метро «Олімпійська» - 3,75 кв. м. Заборонено ОСОБА_6В, всім органам державної влади та місцевого самоврядування, їх виконавчим органам, а також будь-яким фізичним та юридичним особам у будь-який спосіб відчужувати, не вчиняти будь-яких правочинів стосовно майна та не здійснювати дії щодо зміни індивідуальних ознак (кількості площі тощо) та не здійснювати юридично значимі дії щодо зміни(демонтаж, переміщення тощо), які можуть призвести до зміни реальної вартості майна, заборонивши будь-які дії по його відчуженню.

В апеляційній скарзі КП «Київблагоустрій» виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_5

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права, які регулюють підстави, умови та порядок забезпечення позову. В оскаржуваній ухвалі не наведено обґрунтованих доводів, на підставі яких можна достовірно припустити, що невжиття відповідних заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду. Заявник вважає, що неспіврозмірними є встановлена судом заборона органам виконавчої влади не вчиняти дії щодо зміни фактичного місцезнаходження (переміщення, демонтажу) та дій щодо зміни індивідуальних ознак (площі, кількості) із заявленими позовними вимогами. Оскаржуваною ухвалою грубо порушуються інтереси КП «Київблагоустрій» виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо виконання покладених функцій по контролю за станом благоустрою м.Києва, дотримання вимог Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Правил благоустрою м.Києва, інших НПА, що регулюють відносини у сфері благоустрою.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи, що викладені в апеляційній скарзі, додавши, що відповідачеві неодноразово виносилися приписи щодо малих архітектурних форм, проте вони відповідачем не виконані. Відповідач навіть надавав підроблену копію ухвали Святошинського районного суду м. Києва про забезпечення позову у аналогічний справі і з цього приводу проводиться перевірка правоохоронними органами.

Позивач та відповідач були належним чином повідомлені про час розгляду справи (а.с.60-63), проте до суду не з"явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

За змістом частин 1 та 3 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст.151, 153 ЦПК України та роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.1 постанови Пленуму від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в пунктах 4, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що неприйняття мір забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також те, що відповідач має реальну можливість зробити відчуження даного майна у будь-який спосіб або укласти договори, спрямовані на передачу його в заставу, іпотеку, користування та на інших підставах будь-якій особі і на будь-який період.

Подаючи заяву про забезпечення позову, заявник ОСОБА_5 не зазначив та не надав доказів ані щодо дійсної вартості заставленого майна, на яке накладено арешт, для встановлення співмірності заявлених позовних вимог вартості арештованого майна, ані щодо наявності запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (щодо переважного права на задоволення вимог за рахунок заставленого майна), ані доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а суд першої інстанції, в свою чергу, постановляючи оскаржувану ухвалу, положенням статей 151,153 ЦПК України не надав юридичного аналізу, та не зясував саму доцільність забезпечення позову, в звязку з чим постановив незаконну ухвалу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Оскільки позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконанню чи утруднення виконання можливого рішення суду, в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

З огляду на положення статей 88 та 208 ЦПК України, з позивача на користь апелянта на відшкодування судових витрат слід стягнути судовий збір, сплачений останнім при подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст. 303, 307, 312 ч.1 п.2, 313, 317, 319 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задовольнити.

Ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 грудня 2015 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) судові витрати за розгляд справи в апеляційній інстанції 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий:Судді: