КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/6035/15-ц
Провадження № 2/552/69/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2016 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Кузіної Ж.В.

при секретарі - Павленко Л.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації, третя особа Полтавська обласна газета "Полтавський вісник",-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про спростування недостовірної інформації посилаючись на те, що відповідач в газеті «Полтавський вісник» № 34 від 21 серпня 2015 року в статті «Полювання -2015 - сезон інтриг, трагедій чи відпочинку на природі?» поширив щодо нього недостовірну інформацію. У статті зазначено, що на вимогу звернення Кобеляцької РДА на місце, о. Вишняки в Кобеляцькому районі, виїхав міжрайонний мисливствознавець ОСОБА_4, представник уповноваженого державного органу в галузі ведення мисливського господарства. Замість того аби сприяти йому в роботі, голова УТМР Кобеляцького району заборонив відвідувати острів і тим більше вести відеозйомку. До відповідача з метою проведення перевірок ОСОБА_4 не звертався та відсутні будь-які попередження щодо такої перевірки. Факти викладені в статті не відповідають дійсності, є наклепницькими та такими, що посягають на честь, гідність та ділову репутацію позивача.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив, що позивач навпаки сприяв проведення перевірки, оскільки запропонував ОСОБА_4 надати документи на підтвердження його повноважень. ОСОБА_3 обіймає посаду голови Кобеляцької районної ради УТМР та є директором Кобеляцького ГМРГ Полтавської облорганізації УТМР . Просив задовольнити позовні вимоги та зобов'язати відповідача спростувати інформацію поширену ним відносно позивача шляхом публікації нової статті в газеті «Полтавський вісник».

Відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив, що з метою оперативного обстеження ситуації, яка склалась на о. Вишняки Кобеляцького району виїхав ОСОБА_4 По приїзді ОСОБА_4 повідомив позивача, але останній заборонив йому їхати на острів та проводити відеозйомку. Проте ОСОБА_4 поїхав на острів, склав акт обстеження. У ході обстеження виявлено видозмінені форми тварин, що є аномалією. Стаття не містить жодної неправдивої інформації. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації..

У ст. 1 Закону України "Про інформацію" інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Пленум Верховного Суду України в постанові № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснив, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але

відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з положеннями 10 ЦПК України позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

У газеті «Полтавський вісник» № 34 (1362) від 21 серпня 2015 року опублікована стаття «Полювання-2015 - сезон інтриг, трагедій чи відпочинку на природі?» співголова комісії з питань ведення мисливського господарства у Полтавській області ОСОБА_2 надав інтерв'ю щодо стану справ у мисливському господарстві області, у тому числі і на острові Вишняки в Кобеляцькому районі, серед чого зазначив: «… На вимогу звернення Кобеляцької РДА на місце виїхав міжрайонний мисливствознавець ОСОБА_4, представник уповноваженого державного органу в галузі ведення мисливського господарства. Замість того аби сприяти його роботі, голова УТМР Кобеляцького району заборонив відвідувати острів і тим більше вести відео зйомку».

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що за дорученням Кобеляцької районної державної адміністрації він виїхав для проведення обстеження острову Вишняки, що входить до складу РП «Нижньоворсклянський». Це не була перевірка, а тому повідомляти позивача не передбачено діючим законодавством, хоча свідок попередив його про свій приїзд. Позивач заборонив йому їхати на острів та проводити зйомку, тобто він унеможливлював проведення обстеження, не надав свого представника для участі у складенні акту, транспорту. У разі проведення обстеження за участю позивача чи його представника , можливо було б отримати більше інформації. Не зважаючи на заборону позивача, свідок разом з інспектором парку ОСОБА_5 провели обстеження острову та виявили розібрані вольєри для свійських свиней, помісь свійських та диких свиней , поведінка яких не відповідала поведінці диких тварин. За результатами огляду був складений акт, проведена зйомка та про виявлено ситуацію складена доповідна. У статті,з якою не погоджується позивач висвітлені реальні обставини.

Відповідно до п. 2 Статуту Українського товариства мисливців і рибалок, який зареєстрований Міністерством юстиції України 21 жовтня 1992 року свідоцтво № 316, завданням товариства, зокрема є : спільно з державними органами бере участь у здійсненні заходів по збереженню і здійсненню чисельності мисливської фауни і рибних запасів, підвищенню продуктивності наданих в користування мисливських угідь; користується наданими структурними підрозділами мисливськими і рибальськими угіддями для ведення мисливського і рибальського господарства, сприяє здійсненню заходів по охороні диких тварині рибних ресурсів, поліпшенню кормових, гніздових і захисних умов для диких тварин, досягненню та підтримці оптимальної чисельності основних видів диких звірів і птахів, зарибненню, вирощуванню та відлову риби в закріплених водоймищах; через створені господарські структури займається в наданих в користування угіддях штучним розведенням і розселенням мисливсько-рибальської фауни та раціональним їх використанням.

Як встановлено в судовому засіданні позивач обіймає посаду голови Кобеляцької районної організації Полтавської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок (УТМР), Кобеляцька РО УТМР та директора Кобеляцького госпрозрахункового мисливсько-рибальського господарства Полтавської облорганізації УТМР, а тому посилання позивача щодо відсутності його компетенції на надання згоди на проведення будь-яких перевірок є неприйнятним, до того ж у той день проводилось обстеження острову.

У судовому засіданні знайшли підтвердження викладені у статті обставини в частині ситуації щодо обставин проведення обстеження ОСОБА_4 острову Вишняки.

Крім того суд вважає, що дана інформація є критикою позивача, як посадової особи і не може вважатися поширенням відомостей, які порочать честь , гідність і ділову репутацію або завдають шкоди позивачу.

До того ж , суд приймає до уваги, що ситуація яка склалась на острові Вишняки була також предметом однієї із телепередач каналу «Лтава», де також було зазначено, що позивач забороняв проведення обстеження даного острову.

Позивач ОСОБА_3 є публічною особою, займає відповідні посади та є відкритою для критики та повинен бути готовий до неї, нести тягар особливої , підвищеної цікавості до його діяльності.

Суд вважає, що в розумінні ст. 30 Закону України «Про інформацію», позивач вважаючи, що подана в статті інформація посягає на його честь, гідність та ділову репутацію, був вправі скористатися наданим йому законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи із метою обґрунтування безпідставності поширеної інформації та надавши їм іншу оцінку. Таким правом позивач не скористався.

За таких обставин, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись ст. ст.. 10,11,60, 209, 212-215 ЦПК України ,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Київський районний суд м. Полтави до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, що не були присутніми в судовому засіданні протягом цього ж строку з дня отримання копії рішення .

Головуючий Ж.В.Кузіна