Справа № 471/1615/15-ц
Провадження №2/471/95/16
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої- судді Губанової В.М.

при секретарі Тягнирядно І.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в селищі Братське справу за позовом ОСОБА_1 до Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Новоолександрівської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності на спадщину.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 09 лютого 2004 року ОСОБА_2, мав право власності на земельну ділянку площею 9,21 га, кадастровий номер №1: НОМЕР_1, №2: НОМЕР_2, що розташована на території Братської селищної ради Миколаївської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер.

Спадщина залишилася після його смерті у вигляді земельної ділянки площею 9,21 га, кадастровий номер №1: НОМЕР_1, №2: НОМЕР_2, що розташована на території Братської селищної ради Миколаївської області.

25 квітня 2005 року ОСОБА_2 склав заповіт, яким заповів позивачці земельну ділянку площею 9,21 га, кадастровий номер №1: НОМЕР_1, №2: НОМЕР_2, що розташована на території Братської селищної ради Миколаївської області. Померлий є чоловіком бабусі позивачки - ОСОБА_3. У ОСОБА_2 дітей не було, тому він і заповів все майно ОСОБА_1, яке йому належало, тобто земельну ділянку.

Однак, секретарем Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області було допущено помилку, і вказано, що померлий заповів позивачці земельну частку (пай) згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 09.02.2004 року.

Звернувшись до нотаріальної контори, нотаріус роз"яснила, що не може видати свідоцтво про право власності на спадщину, оскільки в заповіті допущено помилку.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

До початку судового засідання позивачка надала суду заяву, в якій підтримала заявлені вимоги в повному обсязі та просила справу розглянути в її відсутність.

Відповідач в судове засідання не з"явився, але надав суду заяву про визнання позову та просив справу розглянути у відсутність представника .

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 09 лютого 2004 року ОСОБА_2, мав право власності на земельну ділянку площею 9,21 га, кадастровий номер №1: НОМЕР_1, №2: НОМЕР_2, що розташована на території Братської селищної ради Миколаївської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер.

Спадщина залишилася після його смерті у вигляді земельної ділянки площею 9,21 га, кадастровий номер №1: НОМЕР_1, №2: НОМЕР_2, що розташована на території Братської селищної ради Миколаївської області.

25 квітня 2005 року ОСОБА_2 склав заповіт, яким заповів позивачці земельну ділянку площею 9,21 га, кадастровий номер №1: НОМЕР_1, №2: НОМЕР_2, що розташована на території Братської селищної ради Миколаївської області. Померлий є чоловіком бабусі позивачки - ОСОБА_3. У ОСОБА_2 дітей не було, тому він і заповів все майно ОСОБА_1, яке йому належало, тобто земельну ділянку.

Однак, секретарем Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області було допущено помилку, і вказано, що померлий заповів позивачці земельну частку (пай) згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 09.02.2004 року.

Звернувшись до нотаріальної контори, нотаріус роз"яснила, що не може видати свідоцтво про право власності на спадщину, оскільки в заповіті допущено помилку.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини відповідно до вимог ст.1220 ЦК України є день смерті особи.

Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах.

У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

В аспекті відмови нотаріуса у реєстрації права власності, а також цитованих норм цивільного законодавства, питання визнання права власності в даному випадку може бути, виключно, предметом судового розгляду.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч.2 вказаної статті, способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливе визнати за позивачем, право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2.

Тому, на підставі викладеного і керуючись ст. ст.10, 60, 209,213, 215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності на спадщину, задовольнити.

Встановити факт, що дійсно ОСОБА_2 заповів ОСОБА_1 у заповіті від 25 квітня 2005 року, посвідченого секретарем Ноолександрівської сільської ради, в реєстрі за №14 земельну ділянку площею 9,21 га, кадастровий номер №1: НОМЕР_1, №2: НОМЕР_2, що розташована на території Братської селищної ради Миколаївської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 09 лютого 2004 року.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року на земельну ділянку площею 9,21 га, кадастровий номер №1: НОМЕР_1, №2: НОМЕР_2, що розташована на території Братської селищної ради Миколаївської області, на яку згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 09 лютого 2004 року померлий мав право приватної власності.

Апеляційна скарга на рішення Братського районного суду Миколаївської області може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Губанова В. М.,