Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4866/15-ц
Провадження №: 2/332/68/16
22 січня 2016 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючий суддя Шалпегіна О.Л.
при секретареві Чухрай М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Запоріжжі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачами взятих на себе кредитних зобов'язань.
Виходячи з наведеного, посилаючись на протиправність дій відповідачів, якими суттєво порушуються законні права кредитора, Банк просить суд стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначену у позові заборгованість за кредитним договором.
Представник позивача, повідомлений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про підтримку позовних вимог та про розгляд справи у його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, повідомлені про час і місце судового розгляду належним чином, повторно в судове засідання не з'явились, не повідомивши про причини неявки. Від них не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, тому суд за згодою позивача вважає можливим вирішити справу за правилами ч. 1 ст. 224 ЦПК України за відсутності відповідачів, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне.
Відповідно до положень статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України цивільно-правовий договір визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Приписами частини 1 статті 1054 цього Кодексу визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК).
Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Зазначений кредитний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою Банку та особисто ОСОБА_1 Зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства і на підставі положень статті 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.
Свої зобов'язання за кредитним договором Банк виконав належним чином, позичальник отримав вказану в договорі суму грошових коштів на підставі заяви на видачу готівки № 16 від 13.10.2006 р. (а.с. 28).
Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» є правонаступником усіх прав та зобов'язань Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» у зв'язку зі зміною його найменування внесеної згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 р.
За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами в договорі строк.
Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що позичальником з лютого 2015 року не здійснювались платежі згідно умов кредитного договору.
Тим самим, враховуючи викладене, судом встановлено існування у позивача суб'єктивного цивільного права щодо стягнення заборгованості за спірним кредитним договором у зв'язку з встановленим фактом порушення відповідачем його умов.
Судом визнається правильним представлений позивачем розрахунок суми заборгованості за кредитом та відсотками за його користування.
Правовим наслідком порушення виконання зобов'язання та одним із видів цивільно-правової відповідальності у відповідності до частини 1 статті 546 та пункту 3 частини 1 статті 610 ЦК України є встановлена договором або законом неустойка.
Поняття неустойки дано в статті 549 ЦК України, згідно якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума чи інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Зі змісту наведених норм закону випливає, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання та залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання. Як вид цивільно-правової відповідальності пеня застосовується виключно у грошових зобов'язаннях та стимулює боржника до оперативності їх виконання, оскільки її розмір збільшується в залежності від кількості днів прострочення виконання.
Згідно з п. 7.1. кредитного договору за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючі з 32 календарного дня.
Судом визнається правильним та таким, що відповідає умовам кредитного договору наданий позивачем розрахунок сум пені: 3253,52 грн. - за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 11.04.2015 р. по 09.11.2015 р. та 3629,50 грн. - за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 11.04.2015 р. по 09.11.2015 р. (а.с. 26-27).
Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд визнає, що ОСОБА_1 належним чином не виконав обов'язки, передбачені укладеним у встановленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідача є неправомірними, тому позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у встановлених судом розмірах.
Вирішуючи питання про порядок стягнення вказаної заборгованості суд виходить з наступного.
Як зазначено у статті 541 ЦК України, солідарний обов'язок виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників), кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (частина 1 статті 543 ЦК України).
Враховуючи положення частин 1 та 2 статті 554 ЦК України та обсяг обов'язків поручителя ОСОБА_2, визначений умовами договору поруки, суд вважає за необхідне суму заборгованості, яка утворилась через порушення боржником ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором, стягнути з відповідачів у солідарному порядку.
Частиною 1 статті 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Позивачем документально підтверджено відповідними платіжними дорученнями сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 5532,19 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 11, 60, 88, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати по 2766 (дві тисячі сімсот шістдесят шість) грн. 10 коп. з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Л.Шалпегіна