Справа №467/155/15-ц 30.08.2016 30.08.2016 30.08.2016
Справа № 467/155/15-ц
Провадження № 22ц/784/1884/16 Головуюча в першій інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Довжук Т.С.,

суддів: Коломієць В.В., Шолох З.Л.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

за участю представника позивача ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_4 Набільєвича

на заочне рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 21 травня 2015 року по справі за позовом

публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»)

до

ОСОБА_4 Набільєвича, ОСОБА_6

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА :

21 січня 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 23 серпня 2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 40 000 доларів США, з відсотковою ставкою 15,6%, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії кредитної картки, який складає 2 роки. В забезпечення виконання ОСОБА_4 своїх зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_6 15 серпня 2014 року було укладено договір поруки в межах 1 000 грн. солідарно з ОСОБА_4

У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_4 зобовязань за вказаним кредитним договором станом на 15 вересня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 22 229 доларів США 83 центи, яка складається з:

-заборгованість за кредитом 11 850 доларів США 57 центів;

-заборгованість по сплаті відсотків 9 283 доларів США 79 центів;

-штраф (фіксована частина) - 38 доларів США 75 центів;

-штраф (процентна складова) 1 056 доларів США 72 центи.

Посилаючись на вказане, а також на положення вимог ст. ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України позивач просив стягнути з ОСОБА_4 на користь Банку 22 229 доларів США 83 цента, що еквівалентно 286 833 грн. 77 коп. та судові витрати. Також ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило стягнути з ОСОБА_6 на його користь 1 000 грн. за договором поруки.

Заочним рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24 лютого 2015 року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 286 833 грн. 77 коп. заборгованості за кредитним договором та з ОСОБА_6 - 1000 грн.

10 березня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до вказаного районного суду з заявою про перегляд заочного рішення та просив суд застосувати строки позовної давності.

Ухвалою цього ж суду від 19 березня 2015 року заява ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення задоволена та зазначене рішення скасовано.

21 травня 2015 року Арбузинським районним судом Миколаївської області ухвалено повторне заочне рішення про часткове задоволення позову та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 21 134 доларів США 36 центів, що еквівалентно 271 633 грн. 24 коп. заборгованості за кредитним договором та 2 716 грн. 33 коп. судового збору. Також стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 1 000 грн. судового збору.

При цьому, в розумінні положень ч. 4 ст. 169 ЦПК України, відповідач належним чином не був повідомлений про розгляд справи.

Справа переглядалась судами неодноразово та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 липня 2016 року останнє рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 22 лютого 2016 року скасовано та справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить заочне рішення суду від 21 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду як щодо оцінки доказів так і щодо відсутності підстав для застосування строку позовної давності є необґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін по справі, дослідивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Порушення зобовязань, які виникають з договорів, тягне за собою наслідки, передбачені ст. 611 ЦК зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання однією з сторін, якщо це передбачено договором або законом; зміна умов зобовязання; сплата неустойки (штрафу); відшкодування збитків.

Відповідно до вимог ст. ст. 1049, 1048, 1054 ЦК України, позичальник має повернути позику (кредит) у тій самій сумі, яка була надана йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

За договором позики (кредиту) позикодавець має право на одержання процентів, розмір яких встановлюється договором.

Невиконання цих зобовязань тягне відповідальність боржника, який має повернути суму боргу з процентами та пенею, передбаченими договором, згідно з правилами ст. 624 ЦК України.

Проте, право на захист порушеного субєктивного права обмежене строком позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якого повязано його початок.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно п. 1 договору про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 23 вересня 2007 року, строк дії картки встановлений 2 роки, а строк дії кредитного ліміту (40 000 доларів США) відповідає строку дії картки. Проценти за користування кредитним лімітом підлягає оплаті щомісячно в строк до 30 числа кожного місяця (том 1 а.с. 12).

Пунктами 5.2.2.; 5.2.3. Правил користування платіжною карткою визначено, що строк погашення процентів за користування лімітом щомісячно за минулий місяць, а строк погашення кредитного ліміту погашення заборгованості по кредитному ліміту проводиться на протязі всього строку дії платіжної картки, при цьому на момент останнього дня місяці, указаного на платіжної картки в полі Month, погашення ліміту повинно бути проведено і повному обсязі.

Тобто, останнім днем погашення заборгованості по кредитному ліміту було 23 вересня 2009 року.

Пунктом 3.1.3 цих же Правил, по закінченню строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк шляхом надання Клієнту картки з новим строком дії, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку договору) не надійшло письмової заяви Клієнта про закриття карткового рахунку, а також при наявності грошових коштів на картковому рахунку.

В судовому засіданні апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 з письмовою заявою про закриття карткового рахунку до Банку не звертався, при цьому, нова картка з новим строком дії, Банком відповідачу не надавалась.

Судом першої інстанції залишено поза увагою те, що граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредитного ліміту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле Month) та строк дії картки закінчився 23 вересня 2009 року. Проте, з позовом до суду ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось лише 21 січня 2015 року.

Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

З матеріалів справи вбачається, що по справі судом першої інстанції було ухвалено заочне рішення, без участі відповідача ОСОБА_4, який належним чином не був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Звернувшись до суду з заявою про перегляд заочного рішення, ОСОБА_4 також просив застосувати строк позовної давності.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову за пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 Набільєвича задовольнити.

Заочне рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 21 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 Набільєвича, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Т.С. Довжук

Судді: В.В. Коломієць

ОСОБА_7