УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Ткачука О.С., Гримич М.К., Кафідової О.В., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про зміну формулювання причини звільнення, поновлення на роботі, стягнення компенсації за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Харківської області від 23 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, в якому просила поновити їй строк на звернення до суду за вирішенням трудового спору; змінити формулювання причини її звільнення, змінивши фразу «у зв'язку із ліквідацією банківської установи» на фразу «у зв'язку із скороченням штату»; поновити її на посаді керуючого відділенням №1 м. Алчевськ Луганського головного регіонального відділення АТ «Брокбізнесбанк»; стягнути з АТ «Брокбізнесбанк» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з АТ «Брокбізнесбанк» на її користь моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Позов мотивовано тим, що з 28 липня 2012 року позивач працювала на посаді керуючого відділення №1 м. Алчевськ Луганського головного регіонального відділення АТ «Брокбізнесбанк». 12 червня 2014 року позивача ознайомлено з наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» №372 від 11 червня 2014 року «Про організаційно-штатні зміни в АТ «Брокбізнесбанк» та попереджено про скорочення займаної нею посади з 13 серпня 2014 року.

18 червня 2014 року позивач звернулась з заявами до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» про скорочення терміну попередження та звільнення її з роботи з 24 червня 2014 року, видачу трудової книжки не пізніше 25 червня 2014 року, проведення остаточного розрахунку не пізніше 27 червня 2014 року та видачу довідки про доходи.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» від 21 червня 2014 року позивача звільнено з посади керуючого відділення №1 м. Алчевськ Луганського головного регіонального відділення АТ «Брокбізнесбанк» з 24 червня 2014 року з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку з ліквідацією підприємства.

На час звільнення з роботи позивач мала двох малолітніх дітей, одному з них не виповнилось трьох років.

Остаточний розрахунок проведено з позивачем 2 липня 2014 року, трудову книжку видано 24 вересня 2014 року.

В подальшому позивачу стало відомо, що 13 серпня 2014 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» звільнила усіх працівників АТ «Брокбізнесбанк», окрім співробітників які мали дітей віком до трьох років.

Наказом №273 від 14 серпня 2014 року «Про організаційну структуру та штатний розпис АТ «Брокбізнесбанк» Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» затвердила та ввела в дію з 14 серпня 2014 року нову організаційну структуру та новий штатний розпис АТ «Брокбізнесбанк», на підставі якого частина звільнених працівників була прийнята на роботу на зворотній основі.

Позивач вважає, що ліквідації банківської установи не відбулося, а вона була звільнена з роботи у зв'язку із скороченням штату без працевлаштування та пропозицій зайняти інші вакансії в АТ «Брокбізнесбанк».

Неправомірним звільненням з роботи їй завдано моральної шкоди, оскільки вона залишилась без засобів до існування, змушена була змінити свій звичайний спосіб життя, звертатися до правоохоронних та інших органів для відновлення свого порушеного права.

Посилаючись на вказані обставини та ст. ст. 40, 42-1, 43, 73, 232-235, 237-1 КЗпП України, ОСОБА_6 просила поновити їй строк звернення до суду за вирішенням трудового спору та задовольнити позов у повному обсязі.

Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 12 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_6 строк на звернення до суду за вирішенням трудового спору. Поновлено ОСОБА_6 на роботі на посаді керуючого відділенням №1 м. Алчевськ Луганського головного регіонального відділення публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк». Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 28049,69 грн без урахування податків і обов'язкових платежів. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_6 1000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 23 грудня 2015 року змінено рішення районного суду. Скасовано рішення суду в частині поновлення строку на звернення до суду, поновлення ОСОБА_6 на посаді керуючого відділенням №1 м. Алчевськ Луганського головного регіонального відділення публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», стягнення з відповідача на користь ОСОБА_6 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, судового збору та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Представник позивача, не погоджуючись з даним рішенням суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати із залишенням в силі рішення місцевого суду.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача з роботи відбулося з порушення норм трудового законодавства, оскільки відповідачем не приймалися заходи що її працевлаштування за наявності у неї дитини до трьох років та не пропонувалися інші посади в ПАТ «Брокбізнесбанк». Поновлюючи строк на звернення з позовом до суду за вирішенням трудового спору, суд вважав, що він пропущений позивачем з поважних причин.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд погодився з висновками останнього, що звільнення позивача з роботи відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки вона на час звільнення мала дитину віком до трьох років, а її звільнення з роботи за ініціативою власника допускалось з обов'язковим працевлаштуванням.

Разом з тим, вважав помилковим висновок місцевого суду про те, що ОСОБА_6 пропустила місячний строк звернення до суду за вирішенням трудового спору з поважних причин.

Згідно висновків апеляційного суду за вирішенням трудового спору після звільнення 24 червня 2014 року ОСОБА_6 звернулася лише 12 травня 2015 року, тобто через 326 днів після свого звільнення з роботи. Доказів того, що у ОСОБА_6 після звільнення існували об'єктивні, непереборні, істотні труднощі для звернення з позовом в суд про вирішення трудового спору у строк, передбачений ч. 1 ст. 233 КЗпП України, матеріали справи не містять. Пропуск позивачем строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні позову.

Вказані висновки суду апеляційної інстанції відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 28 липня 2012 року ОСОБА_6 працювала на посаді керуючого відділенням №1 м. Алчевськ Луганського Головного регіонального відділення АТ «Брокбізнесбанк».

Постановою Правління Національного банку України №339 від 10 червня 2014 року прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №45 від 11 червня 2014 року розпочато ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» КуреногоО.В.

У зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, а саме ліквідацією АТ «Брокбізнесбанк», наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» №372 від 11 червня 2014 року «Про організаційно-штатні зміни в АТ «Брокбізнесбанк» скорочено з 13 серпня 2014 року посади згідно з додатками №1, №2.

Згідно додатку №2 до наказу №372 від 11 червня 2014 року у відділенні №1 м. Алчевськ Луганського Головного регіонального відділення АТ «Брокбізнесбанк» скороченню підлягали керуючий відділенням, заступник керуючого відділяння, старший економіст, контролер-касир, провідний економіст.

12 червня 2014 року ОСОБА_6 була ознайомлена з наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» №372 від 11 червня 2014 року «Про організаційно-штатні зміни в АТ «Брокбізнесбанк» та попереджена про скорочення посади керуючого відділення №1 м. Алчевськ Луганського Головного регіонального відділення у зв'язку з ліквідацією АТ «Брокбізнесбанк» з 13 серпня 2014 року.

18 червня 2014 року ОСОБА_6 звернулась з заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» про скорочення терміну попередження про наступне вивільнення та просила звільнити її з займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України з 24 червня 2014 року.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» №111/64-РВ від 23 червня 2014 року ОСОБА_6 звільнено з посади керуючого відділення №1 м. Алчевськ Луганського Головного регіонального відділення АТ «Брокбізнесбанк» з 24 червня 2014 року з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку з ліквідацією підприємства.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» №273 від 14 серпня 2014 року «Про організаційну структуру та штатний розпис АТ «Брокбізнесбанк» з 14 серпня 2014 року затверджено та введено в дію нову організаційну структуру АТ «Брокбізнесбанк» (додаток №1), а також новий штатний розпис АТ «Брокбізнесбанк» (додаток №2).

Згідно додатку №2 до наказу №273 від 14 серпня 2014 року у відділенні №1 м. Алчевськ Луганського Головного регіонального відділення АТ «Брокбізнесбанк» затверджено посаду заступника керуючого відділенням, охоронника (а. с.78-84).

На день звільнення з роботи ОСОБА_6 мала двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочку ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, якій на той час не виповнилось трьох років.

Згідно ч. 3 ст. 184 КЗпП звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Оскільки на момент звільнення з роботи ОСОБА_6 мала дитину віком до трьох років, а її звільнення за ініціативою власника або уповноваженого ним органу допускалось лише з обов'язковим працевлаштуванням, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що її звільнення відбулося з порушенням вимог трудового законодавства.

При цьому, дійшовши вказаного висновку, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду за вирішенням трудового спору не з поважних причин і підстави для його поновлення відсутні, що, в свою чергу є підставою для відмови у задоволенні заявленого нею позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 233, ст. 234 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі пропуску з поважних причин строку суд може поновити цей строк.

Згідно роз'яснень, наданих у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №6 «Про практику розгляду судами трудових спорів», якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Проте, оскільки при пропуску місячного і тримісячного строків у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а й усі обставини справи, права та обов'язки сторін.

ОСОБА_6 звільнена з роботи 24 червня 2014 року. Трудова книжка отримана позивачем 24 вересня 2014 року.

З 9 жовтня 2014 року по 19 січня 2015 року ОСОБА_6 перебувала на обліку як безробітна у Куп'янському МРЦЗ та отримала допомогу по безробіттю у розмірі 40 135 грн. 48 коп.

З позовом до суду до ПАТ «Брокбізнесбанк» про зміну формулювання причини звільнення, поновлення на роботі, стягнення компенсації за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди ОСОБА_6 звернулася лише 12 травня 2015 року, тобто через 326 днів після звільнення.

Встановивши вказані обставини, суд апеляційної інстанції обґрунтовано вважав, що наведені позивачем обставини не є поважними причинами пропуску місячного строку на звернення з заявою до суду про вирішення трудового спору, оскільки ОСОБА_6 мала реальну можливість у місячний строк з дня звільнення з роботи чи отримання трудової книжки звернутися до суду за вирішенням відповідного спору.

ОСОБА_6 не довела, що після звільнення з роботи у неї існували об'єктивні, непереборні, істотні труднощі для звернення з позовом в суд у строк, передбачений ч. 1 ст. 233 КЗпП України. Доказів на підтвердження таких обставин матеріали справи не містять і останньою не надано.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та наявність правових підстав для відмови у їх задоволенні у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Встановивши факти та визначивши правовідносини, зумовлені встановленими фактами, суд апеляційної інстанції правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи апеляційним судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин, відповідно до ст. 337 ЦПК України касаційну скаргу слід відхилити і залишити оскаржуване рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 23 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
судді М.К. Гримич
О.В. Кафідова
О.В. Умнова
І.М. Фаловська