Cправа № 274/2368/16-ц
Провадження № 2/0274/1047/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.05.2016 Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Зайцева А.В., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ТОВ Лізингова компанія "Ваш Авто" про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

В квітні 2016 року, позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати договір фінансового лізингу N 001683, укладений між ним та ТОВ "Лізингова компанія "Ваш Авто" від 03 листопада 2015 року недійсним, та стягнути на його користь грошову суму авансового платежу за договором фінансового лізингу в розмірі 35300,00 грн., а також судові витрати по справі.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 03 листопада 2015 року між ним та ТОВ "Лізингова компанія " Ваш Авто " було укладено договір фінансового лізингу N 001683 з додатками, згідно якого предметом Лізингу по даному договору є: трактор марки DONG FENG 504 cab.

До підписання вказанного договору, представником відповідача йому було надано рахунок до сплати 35300 грн., з посиланням на те, що лише після сплати вказанної суми з ним буде укладено договір лізингу, і що саме ця сума становить 50 % вартості вищевказаного трактора, після сплати якої він отримає предмет лізингу. В той же день ним було сплачено рахунок на вказану суму, але предмет лізингу переданий не був.

Після підписання договору та ознайомлення з ним дізнався, що вартість предмета лізингу для нього занадто велика, а саме 353000 грн., у зв"язку з чим 10.11.2015 року, він звернувся до відповідача з письмовою заявою з проханням розірвати договір та повернути сплачені ним грошові кошти в сумі 35300 грн. Відповідач погодився розірвати договір, але кошти йому не повернув посилаючись на те, що сплачена ним сума є адміністративним платежем, яка за умовами договору у випадку його дострокового розірвання поверненню не підлягає.

Вважає, що відповідач ввів його в оману щодо умов виконання договірних зобов'язань, під час укладання договору не пояснив йому всіх істотних умов його, а він внаслідок юридичної необізнанності не міг їх належним чином розуміти, внаслідок чого підписав договір який суперечить його можливостям та бажанню, що є порушенням його прав як споживача.

Також договір не містить жодних умов, які б безсумнівно передбачали захист прав та інтересів лізингоодержувача у разі не отримання ним бажаної послуги і не містить жодних гарантій лізингоодержувача на отримання відповідачем предмету лізингу, обладнання чи устаткування.

Договором не встановлено право позивача, як споживача, на одержання відповідної компенсації від компанії, як виконавця, у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору. Договір не передбачає відповідальності лізингової компанії за ненадання предмету лізингу , для споживача встановлені жорсткі обов'язки і водночас відсутні права.

Крім того, позивач посилається на те, що під час укладення договору лізингу не було дотримано умови про нотаріальне посвідчення договору, який нерозривно пов"язаний з договором поставки, а також купівлі-продажу лізингового майна, а тому відповідно до ст. 220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимоги про нотаріальне посвідчення договору, він вважається нікчемним та не породжує правових наслідків.

Зміст договору та додатків до нього свідчить про несправедливі умови договору відповідно до ст. 18 Закону України " Про захист прав споживача ", та нечесну підприємницьку діяльність відповідача, а тому є підстави для визнання їх недійсними, і як наслідок, відповідач повинен повернути кошти сплачені ним в розмірі 35300 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача по справі у судове засідання не з"явився, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Повідомлений про день час і місце розгляду справи належним чином.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані докази по справі, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог.

Судом встановлено, що 03 листопада 2015 року між позивачем та ТОВ "Лізингова компанія "Ваш Авто" було укладено договір фінансового лізингу N 001683 з додатками, згідно якого предметом Лізингу по даному договору є: трактор марки DONG FENG 504 cab. вартістю 353000 грн.

Пунктом 1.7 договору про фінансовий лізинг № 001683 передбачено, що предмет договору передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця авансового платежу (50 % від вартості предмету лізингу), адміністративного платежу за організацію та оформлення даного договору (10 % від вартості предмета лізингу) та комісії за передачу предмета лізингу (3 % від вартості предмета лізингу).

Згідно договору першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу, що підлягає сплаті за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладанням цього договору складається із: адміністративного платежу , який розраховується та визначений у додатку N 1 до цього договору.

Згідно квитанції N ПН 4654 від 03.11.2015 року, позивачем було здійснено оплату за організацію договору лізингу в розмірі 35300 грн.

За договором фінансового лізингу (ст.1 Закону України "Про фінансовий лізинг") лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

За договором лізингу (ст.806 ЦК України) одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Пунктом 11.2 Договору передбачено право лізингоодержувача при обов'язковій умові сплати в повному обсязі заборгованості за лізинговими платежами, сплати можливих штрафних санкцій та відшкодування збитків, придбати у власність (викупити) предмет лізингу по його залишковій вартості за окремо укладеним договором купівлі-продажу.

Отже, спірний договір лізингу є непрямим лізингом.

Відповідно до ст. 806 ЦК України, істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу ( склад і вартість майна ); строк, на який укладається договір лізингу; розмір, склад та графік сплати лізингових платежів.

Згідно до вимог ст. 638 ЦК України спірний договір лізингу є укладеним, оскільки сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як вбачається з пояснень самого позивача, спірний договір ним підписаний в цілому і кожна сторінка окремо, і заяв чи зауважень з його боку щодо встановлення інших умов договору під час його укладання не виникало.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що волевиявлення сторiн в момент укладання кредитних договорiв було вiльним, вiдповiдало їх внутрiшнiй волi, змiст договору не суперечив ЦК та iншим актам цивiльного законодавства, був укладений за вiльною згодою сторiн.

Виходячи зі змісту ст 229 ЦК України, суд вважає безпідставними доводи позивача щодо визнання правочину недійсним як укладенного під впливом помилки, оскільки помилка допущена стороною внаслідок власного недбальства, незнання закону, чи неправильного його тлумачення однією зі сторін, на що посилається позивач, не є підставою для визнання правочину недійсним.

Крім цього, позивачем не доведено, що компанія навмисно ввела його в оману, щодо умов договору. Виходячи зі змісту ст.230 ЦК України, неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину, є встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони, ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до вчинення правочину.

Доводи позивача про невiдповiднiсть кредитного договору вимогам закону також не пiдтвердженi належними доказами.

Так, відповідно до положень ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Для кваліфікацій умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше - умови договору порушують принцип добросовісності; по-друге - умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє - умови договору завдають шкоди споживачеві.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність одночасно зазначених ознак "несправедливих умов договору".

Позивач сплатив лише адміністративний платіж за організацію та оформлення спірного договору та не вчиняв інших дій, передбачених умовами договору, для досягнення мети направленої на придбання трактору. В такому разі відповідач позбавлений можливості приступити до виконання своїх договірних обов'язків, а отже, стверджувати про наявність недобросовісності з боку відповідача (при невиконанні своїх обов'язків) не можливо.

Також і відсутній дисбаланс договірних прав та обов'язків, так як, з договором лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес лізингоодержувача - в можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність.

Відповідно до п.1.7. Договору предмет договору передається в користування лізингоодержувачу протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця авансового платежу (50 % від вартості предмета лізингу), адміністративного платежу за організацію та оформлення даного договору (10 % від вартості предмету лізингу) комісії за передачу предмету лізингу (3 % від вартості предмета лізингу).

Належне виконання лізингоодержувачем обов'язків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна.

З аналізу умов договору не вбачається істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду позивача, а отже, твердження про завдання шкоди позивачу є безпідставним та недоведеним.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про фінансовий лізинг" істотними умовами договору лізингу є предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користуватись предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 16 цього Закону сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж, як винагорода лізингодавцю за отримане у лізинг майно, компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Отже, сплачена позивачем сума, яка передбачена умовою договору в розмірі 35300 грн. не входить до авансового платежу, а є адміністративним платежем за організацію даного договору і згідно умов договору лізингоодержувачу не повертається.

Що стосується обов'язкової наявності у договорі лізингу такої умови, як вказівка продавця товару, яка зазначала б у кого саме буде придбано товар для лізингоодержувача, то така умова не є істотною для договорів фінансового лізингу та не вимагається законодавством. Лізингодавець вправі обирати на свій власний розсуд продавця обраного товару. У визначеннях договору фінансового лізингу зазначено, що продавець визначає юридичну чи фізичну особу - суб'єкта підприємницької діяльності, найменування, адресу та реквізити якої зазначено в акті приймання-передачі предмета лізингу, який є предметом даного договору. До того ж, лізингодавець на момент укладення договору не може передбачити в якого саме продавця буде придбаний товар, оскільки саме від лізингоодержувача залежить який товар необхідно придбати, він нього залежить коли даний товар буде придбано, де саме забажає отримати товар тощо.

Умовами договору чітко передбачено, що лізингодавець зобов'язаний придбати обраний клієнтом товар та здійснити всі необхідні дії щодо його реєстрації та страхування, і після сплати лізингоодержувачем всіх передбачених договором платежів, передати його у користування та володіння лізингоодержувачу.

Статтями 7 та 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено право лізингоодержувача відмовитись від договору лізингу в односторонньому порядку та право вимагати розірвання договору лізингу.

Отже, законодавством передбачено порядок, умови та наслідки розірвання договорів лізингу в односторонньому порядку, тобто, передбачена можливість відмовитись від правочину в разі неналежного виконання лізингодавцем умов договору.

Відповідно до п.12.1 договору, у випадку розірвання договору лізингоодержувачем до сплати останнім на рахунок лізингодавця авансового платежу, лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання. В такому випадку адміністративний платіж як комісія за організацію даного договору лізингоодержувачу не повертається.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України спірний договір лізингу є укладеним, оскільки сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

При цьому суд вважає, що нотаріальне посвідчення укладеного договору фінансового лізингу в силу положень Закону України "Про фінансовий лізинг" та параграфа 6 глави 58 ЦК України не є обов'язковим, тому підстави для визнання договору недійсним з цих підстав відсутні.

На підставі наведенного та керуючись ст. 209-215 ЦПК України, ст.203, 215, 218, 220, 230 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ТОВ "Лізингова компанія "Ваш Авто" про визнання договору фінансового лізингу № 001683 від 03 листопада 2015 року недійсним та стягнення авансового платежу за договором залишити без задоволення за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його оголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подавати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя