РІШЕННЯ

Іменем України

28 січня 2016 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Стручкової Л.І.,

при секретарі - Вакал Н.А.,

за участі: позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих, третя особа: ОСОБА_5, про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 УВП УТОС про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В позові посилається на те, що відповідно до наказу №70-вк від 08.12.2014 року її було призначено інспектором з охорони праці на ОСОБА_4 УВП УТОС. Наказом №76-вк від 18.11.2015 року її було звільнено з займаної посади у звязку зі скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, про що внесено відповідний запис до трудової книжки. Вважає своє звільнення незаконним та безпідставним, оскільки посада інспектора з охорони праці не скорочена, а обовязки були передані, в порядку суміщення професії, для виконання іншому працівникові. Посада інспектора з охорони праці не підлягає скороченню, оскільки вона передбачена ст.13 Закону України «Про охорону праці». Розірвання трудового договору проведено без згоди профспілкової організації. Також їй не пропонувалася інша робота, хоча на підприємство були прийняті працівники швачки. Просить визнати незаконним наказ №76-вк від 18.11.2015 року «Про звільнення» та скасувати його, поновити на посаді інспектора з охорони праці ОСОБА_4 учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.11.2015 року по день поновлення на роботі.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали посилаючись на обставини викладені в ньому. Додатково суду пояснили, що позивач пропрацювала на підприємстві близько 36 років на різних посадах. Посада інспектора з охорони праці не може бути скорочена через специфіку підприємства, яке утворено для працевлаштування інвалідів І-ІІ групи по зору. При звільненні не враховано, що вона є матірю-одиначкою, самостійно виховує сина, який є студентом першого курсу вишу. Рішення про скорочення посади повинно прийматись засновником підприємства. Просять позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 УВП УТОС - ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях підприємства (а.с.35-36, 76). Просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, голова профспілкового комітету, інвалід І групи по зору, суду показав, що директор зверталася з питанням про надання згоди профспілкового комітету на скорочення посад по підприємству. Профком звернення розглянув згоду не дав. Друге звернення директора було адресовано не йому, тому воно не розглядалось. По витягу з акту МСЕК інваліди І-ІІ груп можуть працювати лише на підприємствах УТОС, специфіка підприємства така, що посада інспектора з охорони праці не може бути скорочена.

Вислухавши пояснення позивача, представників сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З копії наказу №1-к від 02.01.1980 року ОСОБА_4 УВП УТОС вбачається, що ОСОБА_1 прийнято робочою І розряду з 02.01.1980 року (а.с.5-9, 43).

Наказом №70-вк від 08.12.2014 року ОСОБА_1 з 09.12.2014 року переведено на посаду інспектора з охорони праці (а.с.67).

11.08.2015 року Директор ОСОБА_4 УВП УТОС звернулася до голови профкому з поданням №142 з проханням надати згоду на скорочення переліку посад, в тому числі інспектора з охорони праці (а.с.45).

Згідно наказу №23-П про внесення змін до штатного розпису від 11.08.2015 року, у звязку зі зменшенням обсягів виробництва, погіршенням фінансового стану, відсутністю обігових коштів та відсутністю роботи, на вимогу ЦП УТОС, з 15.11.2015 року на підприємстві скорочено посади, в тому числі посаду інспектора з охорони праці (а.с.44).

Відповідно до протоколу №17 Засідання профкому ОСОБА_4 УВП УТОС від 03.09.2015 року, профком не надав згоду на скорочення посад адміністративного апарату по ОСОБА_4 УВП (а.с.46-47).

Відповідно до п.1 ч.1ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в т. ч. ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

За ч.2 ст. 40 КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівнику належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата усіх сум, належних йому від підприємства, проводиться у день звільнення.

Судом встановлено, що 18.09.2015 року ОСОБА_1 було ознайомлено з повідомленням №165 від 18.09.2015 року про майбутнє звільнення із займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у звязку із скороченням штату. Також повідомлено про відсутність у ОСОБА_4 УВП УТОС вакантних посад (а.с.49).

Відсутність у ОСОБА_4 УВП УТОС вакантних посад та скорочення штату підтверджено копіями штатного розпису, Довідкою №4 від 18.01.2016 року, наказу №48-вк «Про прийняття на роботу» (а.с.52-57).

21.10.2015 року Директор ОСОБА_4 УВП УТОС звернулася до первинної профспілкової організації УВП УТОС з поданням №184 про надання згоди на звільнення інспектора з охорони праці та секретаря Кайди Н.І. за скороченням штату відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.74).

Вказане подання, у встановлений законом строк первинною профспілковою організацією не розглянуто, що підтверджується показами свідка та визнається сторонами.

Згідно ст.43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у пятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору. Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

З копії наказу №76-вк від 18.11.2015 року «Про припинення трудового договору» вбачається, що ОСОБА_1 інспектора з охорони праці, звільнено з 18.11.2015 року у звязку з скороченням штату п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.5-9, 50).

27.11.2015 року позивач була ознайомлений з наказом про звільнення та їй видана заповнена трудова книжка.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року з послідуючими змінами «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді трудових спорів, пов'язаних зі звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясовувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом законодавства, що регулюють вивільнення працівника.

Згідно наданих суду відповідачем письмових доказів, на підприємстві дійсно відбулось скорочення посади інспектора з охорони праці, а доводи позивача про недоцільність таких заходів, суд не бере до уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст.64 ГК України, право визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розклад, належить виключно підприємству. Що також узгоджується з п.3.7, 4.2, 4.3 Статуту ОСОБА_4 УВП УТОС (а.с.58-64).

Судом з'ясовано та встановлено факт скорочення адміністративних посад, що є вирішенням питання внутрішньогосподарської діяльності підприємства, доцільність проведення якого не підлягає до обговорення судом, який зобов'язаний лише перевірити дотримання відповідачем вимог закону при вивільненні працівників.

Проаналізувавши зібрані у справі докази у їх сукупності, наведені сторонами доводи та заперечення з приводу предмету позову, суд вважає, що звільнення позивача ОСОБА_1 з роботи було проведено з дотриманням вимог трудового законодавства України, а тому підстави для задоволення її позовних вимог відсутні.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати в розмірі 551,20 грн. слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 57-60, 62, 64, 88, 212-215, 294 ЦПК України, ст.ст.36, 40, 43, 47-49, 116, 232-234 КЗпП України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих, третя особа: ОСОБА_5, про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в 10-денний строк з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_7