У х в а л а

17 серпня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Іваненко Ю.Г., Савченко В.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із указаним позовом, мотивуючи його тим, що з травня 2010 року вона займала посаду заступника директора департаменту корпоративного банкінгу та мікрокредитування Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» (далі - ПАТ «Укргазбанк»), а з 01 жовтня 2010 року посаду заступника директора департаменту корпоративного банкінгу.

Вказувала на те, що 30 квітня 2015 року її було звільнено з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, а саме:скорочення структурного підрозділу головної установи банку, а також значним зменшенням обсягів робіт та операційного завантаження працівників.

Вважає своє звільнення незаконним, оскільки фактично змін в організації виробництва не відбулось, навпаки штат працівників було збільшено, створено нові відділи, не відбулось й зменшення обсягів робіт та операційного завантаження працівників.

Крім того, роботодавцем порушено строк повідомлення первинної профспілкової організації про скорочення працівників, а саме рішення профспілкової організації було упередженим.

Звертала увагу на те, що вона успішно виконувала свої посадові обов'язки, має стаж роботи та переважне право на залишення на роботі, проте їй не було запропоновано посад в новоствореному департаменті, на які вона могла претендувати.

Посилаючись на викладене, просила скасувати наказ від 30 квітня 2015 року та поновити її на роботі; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30 квітня 2015 року до поновлення на роботі та відшкодувати завдану моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні її позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вказаних вимог, а частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог просить залишити без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Оскільки наведені в касаційній скарзі доводи викликають необхідність перевірки матеріалів справи, є підстави для призначення справи до судового розгляду.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 березня 2016 року призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

Ю.Г. Іваненко

В.О.Савченко