Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2016 р. Бродівський районний суд Львівської області в складі: головуючої судді Бунда А.О., при секретарі Музичка Л.Т.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Броди цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Бродівський районний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті її батька ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Краснодон Краснодонського району Луганської області, внаслідок хронічної сердечної недостатності Ш дифузного кардіосклерозу при гіпертонічній хворобі. В обґрунтування своєї заяви зазначає, що місце смерті є тимчасово окупованою територією України. Заявниця звернулася до відділу ДРАЦС для державної реєстрації смерті батька, однак їй було відмовлено, оскільки представлені на реєстрацію медичне свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті не відповідає вимогам чинного законодавства. Встановлення факту смерті необхідне заявниці для отримання грошової допомоги на поховання.

Заявниця в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - представник Бродівського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечив щодо задоволення заяви.

Дослідивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав.

Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

За даними копії паспорту ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_1, виданого 28.08.2002 року Краснодонським РВ УМВС України у Луганській області вбачається, що ОСОБА_2 був зареєстрований з 22.12.1978 року в АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 являється дочкою померлого ОСОБА_2, що підтверджується копією паспортних даних заявника(а.с.11).

08.09.2016 р. було видано лікарське свідоцтво про смерть №252 від 08.09.2016р. про смерть ОСОБА_2(а.с.4).

09.09.2016 року було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2, з якого вбачається, що він помер ІНФОРМАЦІЯ_5, перебуваючи в населеному пункті м.Краснодон Краснодонського району Луганської області (а.с.3).

Після смерті ОСОБА_2 заявник звернулася до Бродівського районного відділу ДРАЦС за видачею свідоцтва про смерть, однак їй 25.10.2016 року за № 560/02.1-05.06-85 було відмовлено через те, що державна реєстрація смерті відповідно до діючого законодавства проводиться на підставі медичного свідоцтва про смерть, за формою затвердженою наказом МОЗ України, а документи видані державними органами на окупованій території є недійсними і не створюють правових наслідків. У зв'язку із чим заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть та запропоновано звернутися до суду для встановлення факту смерті (а.с.9).

Як встановлено, заявник ОСОБА_1 мала намір встановити факт смерті батька, оскільки це має юридичне значення, а саме отримання грошової допомоги на поховання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п. 1 Постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей"районах запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

На сьогоднішній час свідоцтво про смерть видане органом, який діє поза межами Конституції та законодавства України та не визнається на території України, а також лікарське свідоцтво про смерть видане медичними закладами тимчасово окупованої території не є підставою для реєстрації смерті на території України.

Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о),106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть).

Оскільки заявниця ОСОБА_1, яка є громадянкою України, проживає в АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою № від 23.09.2015 року, виданою структурним підрозділом з питань соціального захисту населення (а.с.8 зворот), а її батько ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 помер на тимчасово непідконтрольній Україні території Луганської області, після його смерті заявник не може отримати свідоцтво про смерть відповідного зразку, а отримане медичне свідоцтво про смерть не може бути використане заявником для реєстрації смерті на території України.

Відтак з метою захисту законних прав та інтересів громадянки України ОСОБА_1 суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Краснодон Луганської області.

Керуючись ст.ст. 212-214, 234, 235, 256-259 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Краснодон Луганської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Краснодон Луганської області, Україна, причина смерті: хронічна сердечна недостатність Ш дифузного кардіосклерозу при гіпертонічній хворобі.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Копію рішення направити в Бродівський районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Львівської області через Бродівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А. О. Бунда