13.05.2016 Справа № 363/5250/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Купрієнка С.І.

при секретарі Рибки І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом у якому шляхом уточнення позовних вимог просив стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за кредитним договором №0 від 28 липня 2008 року в розмірі 66 611,70 доларів США, з яких: 57 943,99 доларів США- кредитна заборгованість; 8 667,71 доларів США- заборгованість по процентам; 39 530,65 гривень пені за несвоєчасне погашення заборгованості з яких; 5 241,33 гривні - пеня за прострочення сплати кредиту; 34 289,32 гривні - пеня за прострочення сплати процентів та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 28 липня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та гр. ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту за № 0. Згідно даного договору позивач надав відповідачу кредит в іноземній валюті у сумі 60 000, 00 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 28 липня 2036 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 13,5 % річних. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань позичальника за кредитним договором, між банком та відповідачем ОСОБА_2 28 липня 2008 року було укладено договір поруки за № 219952.

Позивач виконав свої зобовязання відповідно до укладеного кредитного договору, проте відповідачі порушили свої зобовязання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, які передбачені умовами Кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 12.05.2015 року складає 66 611 дол. США 70 центів.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив про його задоволення.

Відповідачі у судове засідання не прибули. Про день, час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заперечення (пояснення) щодо заявлених позовних вимог від відповідачів на адресу суду не надходили.

Відповідно до частини 4 статті 169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до статті 224 ЦПК України, зокрема, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло зави про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 28 липня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та гр. ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту за № 0. Згідно даного договору позивач надав відповідачу кредит в іноземній валюті у сумі 60 000, 00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 290568, 00 грн. за курсом НБУ на день укладення договору, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 28 липня 2036 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 13,50 % річних (а.с.5-8).

В забезпечення виконання зобовязання по кредитному договору 28 липня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки за № 219952.

Відповідно до пункту 1.1 договору поруки, поручитель зобовязується перед банком, відповідати за виконання ОСОБА_1 усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту від 28 липня 2008 року № 0, укладеного між кредитором та боржником, існуючих в теперішній час, і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с.21-22).

Як убачається з матеріалів справи, кредит відповідачем був отриманий 28 липня 2008 року про що свідчить виписка про рух коштів по рахунку ОСОБА_1

Проте свої обовязки по виплаті кредиту відповідач належним чином не виконував.

Відповідно до розрахунку заборгованості борг відповідача за непогашений кредит з урахуванням заборгованості по несплаченим відсоткам станом на 12 травня 2015 року складає 66 611 дол. США 70 центів та складається з: - 57 943,99 доларів США- кредитна заборгованість; 8 667,71 доларів США- заборгованість по процентам; 39 530,65 гривень пені за несвоєчасне погашення заборгованості з яких; 5 241,33 гривні - пеня за прострочення сплати кредиту; 34 289,32 гривні - пеня за прострочення сплати процентів.

Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України жодних доказів щодо недостовірних даних у розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано.

З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Стаття 629 ЦК України зазначає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

У відповідності до статей 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

На підставі статті 203 ЦК України Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, в даному випадку сторони бажали укласти правочин і що зовнішній вираз волі відповідає внутрішньому.

Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Крім того, відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до укладеного договору поруки, поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед банком відповідати за виконання ОСОБА_1 усіх його зобовязань перед кредитором.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 2 статті 533 ЦК України визначено, що якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, а порушене право позивача захисту.

Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, з відповідачів по справі на користь позивача підлягає до стягненню сума витрат понесених позивачем по справі, а саме: витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 грн.

Керуючись статтями 209-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно, на користь Публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк, заборгованість по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за кредитним договором №0 від 28 липня 2008 року в розмірі 66 611,70 доларів США, з яких:

- 57 943,99 доларів США- кредитна заборгованість;

- 8 667,71 доларів США- заборгованість по процентам.

- 39 530,65 гривень пені за несвоєчасне погашення заборгованості з яких:

- 5 241,33 гривні - пеня за прострочення сплати кредиту;

- 34 289,32 гривні - пеня за прострочення сплати процентів.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк по 1827 гривень з кожного, розходів по сплаті судового збору.

На рішення на протязі 10 діб з дня проголошення, може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через районний суд, сторонам, які не були присутні під час розгляду справи в той же термін, з дня отримання копії рішення суду.

Суддя