Провадження № 2/127/341/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 січня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі судового засідання Шарапанівському Р.П.,

за участі позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від стягнення заборгованості та додаткових витрат,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що Рішеннями Ленінського районного суду м. Вінниці від 11.11.2008 р. та 16.11.2009 р. задоволено позови ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на повнолітнього сина ОСОБА_5, який продовжує навчання. Стягнення проводилось за двома виконавчими листами. У зв'язку з кризовим явищем, адміністрацією банківської установи де працював позивач, було проведено велике скорочення, і з грудня 2010 р. його посада була ліквідована. Позивач вимушений був стати на облік в службі зайнятості. Після того влаштувався за сумісництвом на неповний робочий день у Вінницьке учбово-виробниче підприємство УТОГ та у Вінницьку філію Київського інституту бізнесу і технологій. Стягнення проводилось за виконавчими листами з зарплати позивача на вказаних підприємствах. На даний час різко погіршилось матеріальне становище позивача і останній не в стані оплачувати дані витрати. Станом на 27.07.2015 р. загальна заборгованість за виконавчими листами склала 24 436, 13 грн.

Позивач зазначає що на даний час, він фінансово неспроможний, надавати додаткову фінансову допомогу на утримання сина та сплачувати додаткові витрати. Крім того, син давно закінчив ВУЗ, має стабільний заробіток. Позивач зазначає, що відповідачка матеріально та фінансово забезпечена, має дві квартири отримує понад 274000,00 грн. на рік або в середньому майже 23000,00 грн. на місяць, що більш чим в двадцять три рази перевищує середньомісячний дохід позивача. Тобто, один місячний заробіток позивачки складає майже всю суму заборгованості. Ще одним фактом, який підтверджує повну матеріальну забезпеченість позивачки є те, що вона не зверталася в ДПІ за відшкодуванням витрат на навчання сина. Хоча їй відомо, що відповідно до п.5.3.3 ЗУ „ Про податок з доходів громадян" мала право на таке відшкодування, що ще раз підтверджує її матеріальну забезпеченість та відсутність потреби в коштах. В той же час щоб погасити дану заборгованість на думку позивача, йому потрібно працювати майже два роки, віддаючи всю зарплатню. Останній працює на Вінницькому УВП УТОГ на 0,5 ставки і його заробітна плата з відрахуванням аліментів складає біля 800 грн. Заробітна плата є єдиним джерелом його доходів і на даний момент ці доходи нижчі гарантованого державою соціального захисту. Інших засобів для існування у позивача немає тому, стягнення виниклої заборгованості практично позбавить його засобів до існування. Крім того, державним виконавцем накладено арешт на його майно.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням уточненої позовної заяви від 11.01.2016, позивач просить звільнити його від сплати заборгованості по стягненню додаткових витрат на оплату денної форми навчання повнолітнього сина ОСОБА_6 за виконавчим листом № 2-6189/08 від 11.11.2008 року.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав - просить суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за виконавчим листом № 2-6189/08 від 11.11.2008 року.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, в задоволенні позову просила відмовити за необґрунтованістю.

Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Матеріалами справи і дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 11.11.2008 року, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат задоволено, вирішено стягувати з ОСОБА_1 додаткові витрати на оплату денної форми навчання сина ОСОБА_5 у сумі 3 500,00 гривень до 01.02. та 3 500, 00 до 01.08. щорічно на користь ОСОБА_3, тобто до 01.07.2013 року, що підтверджується також і виконавчим листом 2-6189/08 (а.с.7-8).

Відповідно до розрахунку заборгованості Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ по виконанню виконавчого листа 2-6189/8 заборгованість ОСОБА_1 складає 24 436, 13 грн. (а.с.6).

Згідно із постанови державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького МУЮ Остапенко В.В., від 21 грудня 2012 року, звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_1 в розмірі 50 % до погашення заборгованості при примусовому виконанні виконавчого документу № 2-6189/08 від 16.12.2008 року (а.с.10).

Постановою державного виконавця від 15.07.2013 року на майно боржника накладено арешт (а.с.12).

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1, останній працює в Вінницькому учбово-виробничому підприємстві Українського товариства глухих, загальна сума доходів за період з січня 2015 року по червень 2015 року за винятком аліментів становить 5 811, 69 грн. (а.с.3).

Згідно із довідок про заробітну плату виданих ОСОБА_3, заробітна плата останньої з січня 2015 року по вересень 2015 року включно складає 167 276, 23 грн., а з січня 2014 по грудень 2014 року складає 274 941, 57 грн. (а.с.38-39)

21.07.2015 року між ОСОБА_5 та НМАПО імені П.Л. Шупика укладено договір про навчання, відповідно до якого ОСОБА_5 отримує освітню послугу на рівні державних стандартів освіти, вартість послуги становить 11 600 ,00 грн. (а.с.40).

Відповідно до квитанцій від 19.08.2013, 19.09.2013, 22.10.2013, 19.11.2013, 03.12.2013, 09.01.2014, 19.08.2014, 19.09.2014, 21.10.2014, 20.11.2014, 18.12.2014, 20.04.2015, 18.0.2015, 24.06.2015 року ОСОБА_5 щоразу було сплачено по 350,00 грн. компенсації за проходження інтернатури (а.с. 41-45).

Також з квитанцій на а.с. 47-49 вбачається, що ОСОБА_5 здійснював оплату за навчання в інтернатурі та оплату за проживання в гуртожитку.

З довідки Національної медичної академії післядипломної освіти ім.. П.Л. Шупика № 12/27 від 22.10.2015 року, вбачається, що ОСОБА_5 дійсно проходив навчання з 01.09.2015 року по 31.12.2015 рік (а.с.50).

Згідно із довідки Державної фіскальної служби України про надання інформації №26403/5/99-99-11-02-03-16 від 18.11.2015 року відомості про доходи ОСОБА_5 за період 01.01.2015 р. - 30.06.2015 р. відсутні (а.с. 62).

Відповідно до довідки українського товариства глухих Вінницького учбово-виробничого підприємства від 13.11.2015 року № 04/257, за виконавчим провадженням №35801241 станом на 01.11.2015 року заборгованість відсутня (а.с.71).

Згідно договору купівлі-продажу частини будинку ОСОБА_1 продав 19/50 частин житлового будинку під АДРЕСА_1 ОСОБА_9 за 232 000,00 грн. (а.с.76).

У відповідності до купівлі-продажу будинку від 23.08.2013 року, ОСОБА_10 продав житловий будинок в АДРЕСА_2 ОСОБА_1 за 200 610, 00 грн. (а.с.78).

Згідно із ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно пояснень позивача, останній просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, в зв'язку з тяжким матеріальним становищем, так як має низьку заробітну плату, а тому не має можливості погасити заборгованість.

Таким чином, в судовому засіданні на підставі пояснень позивача та поданих ним доказів встановлено, що заборгованість по аліментам у нього виникла внаслідок обставин, які не мають істотного значення, а в силу різних обставин, а саме через низький рівень доходу та відсутність інших доходів для сплати аліментів.

Обґрунтування позивача позовних вимог тим, що у нього значно нижчий рівень доходів ніж у відповідача сприймається судом критично, оскільки сторони є батьками дитини, на яку стягуються аліменти та відповідно до норм сімейного кодексу України кожен з них повинен приймати участь у вихованні та утриманні своїх дітей.

Позивачем в підтвердження позовних вимог не подано доказів про неможливість виконання аліментного обов'язку, яке було б зумовлене тяжкою хворобою, або іншими обставинами, які мають істотне значення.

При таких обставинах будь-яких підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів не має. Позовні вимоги безпідставні та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 84, 180, 182,185, 191, 197 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 15, 60, 208, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від стягнення заборгованості та додаткових витрат -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області до апеляційного суду Вінницької області.

Суддя О.О. Жмудь