АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1180/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 Компанієць О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНовікова О. М.
суддівБондаренка С. І., Храпка В. Д.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ "ПриватБанк", Банк ) до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 13.07.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на суму 5 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом зі строком дії кредитного ліміту, що відповідав строку дії картки.

Банк свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Проте остання не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору у зв'язку з чим утворилась заборгованість.

Станом на 28.02.2014 року заборгованість складала 20 510 грн. 26 коп., з яких: 4 568 грн. 67 коп. - заборгованість за кредитом; 14 488 грн. 72 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 952 грн. 87 коп. - штраф (процентна складова).

Під час розгляду справи позивач змінив позовні вимоги та остаточно просив суд стягнути з ОСОБА_6 9 931 грн. 09 коп. відсотків за період з 26 березня 2011 року по 26 березня 2014 року.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати, як таке, що ухвалене внаслідок неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи, а також у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Банку.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає вказаним вище вимогам закону.

Так, судом встановлено, що 13 липня 2006 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір шляхом підписання останньою заяви, яка разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами складає договір про надання банківських послуг між банком та відповідачкою.

За умовами вказаного договору ОСОБА_6 отримала кредит на суму 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до п.п. 3.1.1 та 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці.

Як вбачається з матеріалів справи, строк дії виданої ОСОБА_6 картки № 678431 встановлено до липня 2009 року.

Останній платіж на погашення заборгованості по кредиту був внесений 18 вересня 2009 року в сумі 350 грн.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Оскільки ОСОБА_6 не виконувала належним чином зобов'язання щодо внесення чергових платежів на погашення кредиту та сплату процентів, Банк у березні 2014 року звернувся до суду з позовом про стягнення з неї суми непогашеного кредиту, нарахованих відсотків та штрафу за невиконання умов договору.

У процесі розгляду справи ОСОБА_6 подала заяву про застосування позовної давності.

ПАТ КБ «ПриватБанк» під час розгляду справи змінив свої позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідачки 9 931 грн. 09 коп. відсотків пол. кредиту за період з 26 березня 2011 року по 26 березня 2014 року.

Суд відмовив у задоволенні позову Банку, мотивуючи це тим, що позивачем при зверненні до суду пропущено строк позовної давності.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною четвертою статті 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 19 березня 2014 року ( справа № 6-14цс14), за правилами користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Оскільки п.5.4 Правил користування платіжною карткою, з якими була ознайомлена ОСОБА_6, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця, вказаного на картці, то перебіг позовної давності щодо місячних платежів за укладеним нею кредитним договором починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки - 31 липня 2009 року.

23 вересня 2015 року Верховний Суд України у справі № 6-1206цс15 висловив правову позицію згідно якої, виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. При цьому Верховний Суд визнав неправильною позицію судів, відповідно до якої нарахування процентів за користування кредитом та пені після закінчення строку дії договору та з моменту ухвалення судового рішення до його фактичного виконання не передбачено.

Рішення Верховного Суду України відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Аналогічна правова позиція висловлена і в постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року (справа № 6-249цс15).

Таким чином, звернувшись до суду в жовтні 2013 року, банк пропустив строк позовної давності щодо вимог про повернення кредиту в повному обсязі, але має право на отримання процентів до повного фактичного виконання позичальником зобов'язань за договором.

На це не звернув уваги районний суд.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_6 не знайомилась та не підписувала Умови надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою є непереконливими.

Як вбачається з матеріалів справи у своїй заяві (а.с. 10) ОСОБА_6 власноручно вказала, що вона ознайомилась та згодна з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами Банку і виразила свою згоду, що її заява разом з вказаними Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами Банку складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг.

Отже укладення цього договору відповідає вимогам ч.1 ст. 634 ЦК України.

Непереконливим є і посилання апелянти на те, що вона розрахувалась по кредиту в повному обсязі. Надані Банком розрахунки заборгованості по процентам сумніву у колегії суддів не викликають. Представлені відповідачкою копії квитанцій про внесення коштів на рахунок не можуть бути визнанні безперечним доказом відсутності заборгованості.

Відповідачка не виконала своїх зобов'язань за вказаним договором, внаслідок чого виникла заборгованість перед банком, яка на день закінчення строку дії картки не була погашена.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в зв'язку з порушенням судом норм матеріального права з ухваленням у справі нового рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення нарахованих процентів за період з 26 березня 2011 року по 26 березня 2014 року.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 березня 2016 року - скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по процентам за кредитним договором від 13 липня 2006 року в сумі 9 931 грн. 09 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в сумі 511 грн. 56 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :