Справа №642/662/16-ц
Провадження № 2/642/607/16
10 травня 2016 року м. Харків
Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Гримайло А. М.
при секретарі Сорокіній Я. В.
розглянувши в судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1нк» до ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет застави-
Відповідач в судове засідання не зявились, про час та дату розгляду цивільної справи були повідомлені своєчасно належним чином.
Керуючись вимогами ст. ст. 224, 169 ч. 4 ЦПК України, враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності зазначеного відповідача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини.
Того ж дня, з метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 перед Банком за вказаним кредитним договором, між Банком та Відповідачем був укладений договір застави від 12.04.2011 року № 910.755927
Заборгованість Відповідача за Кредитним договором станом на 08.06.2015 року складає:
- прострочений борг 4443,31 грн.
- прострочені проценти 1602,01 грн.,
- строкові проценти 403,15 грн.,
- пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 4945,24 грн.
- дебіторська заборгованість 1857,94 грн.,
- інші штрафні санкції 727,54 грн.
Пунктом 5.5 Договору застави закріплено, що звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя може здійснюватись, зокрема, шляхом продажу предмета застави
Відповідно до змісту ст. 1054 ЦК України за кредитним договором позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти.
Непогашення боржниками заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про грубе порушення ним його умов, а також вимогст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань.
Відповідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
За правилом статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
У відповідності з положенням частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Положенням статті 611 ЦК України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема:
1.припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;
2.зміна умов зобов'язання;
4.відшкодування збитків та моральної шкоди.
Як вбачається з матеріалів справи, зобов'язання за кредитним договором з боку відповідача виконані не були.
Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України , сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Також, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.
У відповідності до ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію. або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу.
Як з'ясував суд, у порушення вищезазначених вимог закону та умов договору. відповідач зобов'язання за договором не виконав, має заборгованість перед позивачем, предмет застави банку не передав.
Відповідно до ст. 19 Закону України Про заставу, за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ Про заставу. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюються за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ Про заставу).
Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця.
Приймаючи до уваги, що позивачем ПАТ «Ідея Банк» заявлено позов саме з таких підстав, то ймовірно, що виконання рішення суду стосовно звернення стягнення на предмет застави шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному покупцю неможливо без фактичного знаходження предмету застави у володінні позивача ПАТ «Ідея Банк», що позовна вимога щодо вилучення у відповідача предмету застави підлягає задоволенню.
У відповідності до ст. 25 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.
Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.
Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ПАТ «Ідея Банк», знайшли своє підтвердження.
Суд також вважає, що судовий збір необхідно стягнути із відповідача на користь позивача у відповідності зі ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 16, 60, 88, 209, 213-215, ЦПК України, суд
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк»(код ЄДРПЩН 19390819) суму сплаченого судового збору у розмірі 350 (триста пятдесят) грн. 33 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення або у разі ухвалення рішення за відсутності осіб, що брали участь у справі, протягом 10 днів з моменту його отримання.

Суддя А. М. Гримайло