Справа №310/7039/16-ц
Провадження № 2/326/544/2016
УХВАЛА

31 жовтня 2016 року Суддя Приморського районного суду Запорізької області Стріжакова Т.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з липня 2010 року вона та відповідач стали проживати однією сімєю як чоловік та дружина; вони мешкали за однією адресою, вели спільне господарство та мали спільний бюджет.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Факт находження у фактичних шлюбних відносинах, а саме: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сімї буде підтверджено показами свідків. Також, згідно з довідкою клініки репродуктивної медицини «Надія» вона та відповідач 20.07.2010 проходили первинну консультацію лікаря репродуктолога в цій клініці, в подальшому лікувалися методом ЕКЗ і ПЕ до 14.09.2013. 31.12.2011 між ними Відділом ДРАЦС по м. Бердянську Бердянського МУЮ Запорізької області зареєстровано шлюб, актовий запис за № 846, від якого мають неповнолітніх дітей: доньку Камілу, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З квітня 2015 року вона з відповідачем мешкає окремо. Після припинення сімейних відносин діти проживають з нею. На теперішній час існує спір щодо поділу спільного сумісного майна подружжя, яке було придбано під час шлюбу. У період шлюбу ними придбані транспортні засоби загальною вартістю 9937500 грн., авона претендує на 1/2 частку в сумі 4968750 грн.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.2 ст.71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч.4,5 ст.71 СК України).

Крім того, у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що, вирішуючи питання про поділ майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч.4,5 ст.71СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності згоди присудження грошової компенсації може мати місце за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Оскільки на момент предявлення позову їй невідома позиція відповідача щодо згоди виплатити їй грошову компенсація за належну їй частку в переліченому майні, вважає за необхідним визнавати право власності на 1/2 його ідеальної частки.

Вона зверталась до ЦНПВАЗ з обслуговування м.Бердянська, Бердянського та Приморського районів УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області щодо отримання відомостей про реєстрацію права власності на перелічені транспортні засоби за відповідачем, але відповіді їй надано не було.

Також у період шлюбу в банківських установах на імя відповідача відкрито рахунки, гроші на які було покладено у період спільного їх мешкання. В ПАТ КБ «ПриватБанк» на його імя відкрито депозитні рахунки, на які внесено за 2012-2015р.р. кошти в сумі 150 000 доларів США, які є коштами спільного майна подружжя, і її 1/2 частка складає 75 000 доларів США. Шлюбного договору та домовленості про інший порядок розділу сумісного майна між ними не укладалось, загальний розмір вартості спільного майна подружжя складає 9937500 грн. та 150 000 доларів США, а вартість 1/2 частки, на яку вона претендує, складає 4968750 грн. та 75 000 доларів США.

Просить: 1) встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка ОСОБА_2 та жінки ОСОБА_1 без шлюбу у період з липня 2010 року по 31.12.2011;

2) поділити майно, яке є їх загальним сумісним майном подружжя, виділивши їй та визнавши за нею право власності на: - 1/2 частку автобусів: ПАЗ, номер реєстрації АР 1564 АА; АР 056-09АА, АР 1266 АА, АР 3801 АА, АР 5510; «Рута», номер реєстрації АР 1915 СІ; «Рута», номер реєстрації АР 1859 СА,номер реєстрації АР 3802 АА, АР 9473 СТ, АР 1617 АА, АР 1273 АА, АР 1860, АР 1568 АА, АР 4405, АР 3077 СО, АР 3661 С; - на 1/2 частку грошових коштів на депозитному рахунку у ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі (15 000 + 15 000 + 25 000 + 20 000)= 75 000 доларів США;

3) ОСОБА_2 виділити у рахунок 1/2 частки загального спільного майна подружжя:

- 1/2 частку автобусів: ПАЗ, номер реєстрації АР 1564 АА; АР 056-09АА, АР 1266 АА, АР 3801 АА, АР 5510; «Рута», номер реєстрації АР 1915 СІ; «Рута», номер реєстрації АР 1859 СА, номер реєстрації АР 3802 АА, АР 9473 СТ, АР 1617 АА, АР 1273 АА, АР 1860, АР 1568 АА, АР 4405, АР 3077 СО, АР 3661 С;

- на 1/2 частку грошових коштів на депозитному рахунку у ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі (15 000 + 15 000 + 25 000 + 20 000)= 75 000 доларів США;

Стягнути з ОСОБА_2 на її користь понесені по справі судові витрати.

Одночасно з позовом позивачем подано заяву про відстрочення сплати судового збору.

Позовна заява, яка надійшла до суду, не може бути прийнята, оскільки не в повній мірі відповідає положенням ст.119 ЦПК України.

Так, ч.5 ст.119 ЦПК України передбачає, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.11.1950), Рекомендації щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81) 7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19.06.2001 «Креуз проти Польщі», не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідно заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий та немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

У звязку з поданням вимог немайнового характеру позивач повинен оплатити судовий збір за подання позову про встановлення факту проживання однією сімєю з розрахунку: 1378 грн. (мінімальна заробітна плата на 01 січня 2016 року) х 0,4 = 551 грн. 20 коп.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається сумою, яка стягується у позовах про стягнення грошових коштів.

В позові позивач просить поділити рухоме майно (автобуси) на суму 9937500 грн. та грошові кошти в сумі 150 000 доларів США, отже загальна сума всього цього майна є ціною позову, згідно з якою позивач повинна обраховувати судовий збір за подачу позову майнового характеру: (ціна позову) х 1% = яка повинна бути не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Тобто позивачу необхідно заплатити судовий збір в сумі 551,20 грн. за подачу позову немайнового характеру за наступними реквізитами: отримувач коштів УДКСУ у Приморському районі 22030001, рахунок №0276, КЕКД:22030001, код отримувача , Код ЄДРПОУ суду: 37306836 МФО 813015 пункт призначення платежу 1.2. ЗУ «Про судовий збір» судовий збір за позовом ОСОБА_1 до Приморського районного суду, та судовий збір у сумі 6890 грн. за подачу позову майнового характеру за наступними реквізитами отримувач коштів УДКСУ у Приморському районі 22030001, рахунок №0276, КЕКД:22030001, код отримувача , Код ЄДРПОУ суду: 37306836 МФО 813015 Пункт призначення платежу 1.1. ЗУ «Про судовий збір» судовий збір за позовом ОСОБА_1 до Приморського районного суду.

Позивач просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі через те, що вона має двох неповнолітніх дітей: доньку Камілу, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, згідно з довідкою Управління праці та соціального захисту населення отримує державну допомогу, що є єдиним її доходом, що не дозволяє сплатити судовий збір за подання позовної заяви.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму від ВССУ 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

На підтвердження викладеного у заяві про відстрочення сплати судового збору позивачем надані копія свідоцтва про народження дитини, довідка Управління праці та соціального захисту населення, проте не надано інших документів, доказів, які б підтверджували її майновий стан (не вказано чи має позивач інші доходи окрім соціальної допомоги, вклади у банках та інших фінансових установах, чи має вона рухоме та нерухоме майно), у звязку з чим, зважаючи на суму позову та перелік майна, яке позивач просить поділити, суд вважає, що позивачем не доведені обставини її скрутного матеріального становища, тому суд вважає в задоволенні заяви про відстрочення сплати судового збору необхідно відмовити.

Відповідно до ч.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 року №10, в разі якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обовязковою, то наслідком недотриманні цієї умови є залишення позовної заяви без руху.

Крім того, позивачем не надані документи, які б підтверджували факт придбання переліченого майна, а саме автобусів та підтвердження кожної із зазначених сум.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків.

Тому позовну заяву необхідно залишити без руху, позивачу надати строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.119, 121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу - залишити без руху.

Повідомити ОСОБА_1, що їй необхідно усунути вказані недоліки в пять діб, з дня її отримання та розяснити, що інакше заява буде вважатися неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя підпис ОСОБА_4

Копія вірна: суддя Т.В. Стріжакова

31.10.2016