Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/339/16-ц
Провадження по справі 2/281/175/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Денисюк І.І.,

з участю секретаря судового засідання Островської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Лугини цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Путиловицьке», відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання права власності на автомобіль та зняття арешту,

В С Т А Н О В И В :

14.07.2016 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Путиловицьке», відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України про визнання права власності на автомобіль та зняття арешту.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що 13.02.2014 між ним та ТОВ «Путиловецьке» укладено договір купівлі-продажу №1 автомобіля НОМЕР_1. При зупинці працівниками поліції, вказаний автомобіль був вилучений на штраф майданчик ДАІ ДПС «Клочеве», Коростенського району, Житомирської області і на нього накладено арешт.

Просив суд, визнати за ним право власності на автомобіль НОМЕР_1 та зняти арешт накладений постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з вказаного автомобіля.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив задоволити у повному обсязі.

Представник відповідача ТОВ «Путиловецьке» у судове засідання не з'явився, місцезнаходження посадових осіб встановити неможливо.

Представник Департаменту ДВС Міністерства юстиції України в судове засідання не зявився, просив справу розглядати у його відсутність, надіслав на адресу суду заперечення про відмову в задоволенні позову та зазначив, що договір купівлі-продажу вказаного автомобіля повинен бути оформлений письмовим договором згідно державної реєстрації та знятий з обліку ДАІ, так як позивач придбав його у лютому 2014 року, а виконавче провадження відкрито через півтора року. Вважає, що ОСОБА_1 не вчиняв жодних дій щодо зняття з обліку та перереєстрації вказаного транспортного засобу. Просив врахувати дану позицію при винесенні рішенні.

Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 317. ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Судовим розглядом встановлено, що 13.02.2014 між ТОВ «Путиловецьке» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу №1 автомобіля «САЗ 3507», тип самоскид-С, номер кузова НОМЕР_2/4100G 1371288, колір синій, 1990 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3.

Відповідно до квитанції №67 від 13.02.2014, позивачем було здійснено оплату вказаного автомобіля в розмірі 4800,00 грн.

Крім того, суду надано акт приймання-педачі транспортних засобів від 13.02.2014

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу виданого Коростенським МРЕВ УДАІ УМВС України в Житомирській області від 21.02.2009, власником автомобіля НОМЕР_1., власником являється ТзОВ «Путиловецьке».

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, при цьому встановлено, що позивач дійсно придбав зазначений автомобіль, сплативши відповідачу кошти в сумі 4800,00 грн., про що свідчить договір купівлі-продажу від 13.02.2014 № 1.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 11.07.2006, надано дозвіл на погашення податкового боргу за рахунок майна ТОВ «Путиловецьке», що перебуває в податковій заставі.

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанову від 18.06.2015 про відкриття виконавчого провадження №47910219. В звязку з чим, на майно ТОВ «Путиловецьке» накладено арешт та заборонено його відчуження.

ОСОБА_1, придбавши у лютому 2014 року вказаний автомобіль, який був технічно не відремонтований, в звязку зі скрутним матеріальним становищем не міг у встановленому законом порядку зняти з обліку та провести державну реєстрацію транспортного засобу. Після чого, у вересні 2015 року ОСОБА_1 вирішив доставити автомобіль на СТО для ремонту, при цьому був зупинений працівниками поліції, які вилучили автомобіль НОМЕР_1 для тимчасового зберігання на штрафмайданчику ДАІ ДПС «Клочеве» Коростенського району Житомирської області, на підставі постанови державного виконавця про арешт вказаного автомобіля, що підтверджується карткою арешту АМТ від 22.09.2015.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стаття 639 ЦК України, передбачає, що Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Враховуючи той факт, що волевиявлення ОСОБА_1 до ТОВ «Путиловецьке» щодо купівлі-продажу автомобіля були вільними, факт передачі автомобіля та грошей за даний автомобіль відбувся, тобто фактично мало місце укладення договору купівлі-продажу автомобіля, що і слугувало підставою для набуття ОСОБА_1, права власності на автомобіль НОМЕР_4.

В звязку із сімейними труднощами (хворобою і втратою дочки) скрутним матеріальним становищем, позивач не мав можливості вчасно відремонтувати та перереєструвати вказаний автомобіль, а в цей період змінилося керівництво ТОВ «Путиловецьке» про що позивачу стало відомо при вилученні автомобіля працівниками поліції.

Покази свідка ОСОБА_2, яка в момент придбання позивачем автомобіля працювала головним бухгалтером у ТОВ «Путиловецьке» та свідка ОСОБА_3 працюючого водієм у ТОВ «Путиловецьке» на час придбання автомобіля позивачем, підтверджують, що ОСОБА_1 є власником вказаного автомобіля, так як придбав його згідно договору купівлі-продажу і повністю розрахувався. Разом з тим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами ауді-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Тому суд, не бере їх до уваги.

Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Таким чином, необхідно визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки «САЗ 3507», тип самоскид-С, 1990 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3.

Крім того, позивач звернувся до суду з проханням про зняття арешту з автомобіля марки «САЗ 3507», тип самоскид-С, 1990 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3., так як накладений арешт перешкоджає позивачу користуватись автомобілем та порушує його право, як власника даного автомобіля.

Згідно ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.23 своєї постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року роз'яснив судам, що відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

Накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, обмежує законні права ОСОБА_1, як власника автомобіля з правом вільно розпоряджатися майном. Наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього, порушує право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм автомобілем на власний розсуд.

Враховуючи, що позивач є фактичним власником автомобіля, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід повернути автомобіль «САЗ 3507», тип самоскид-С, номер кузова НОМЕР_2/4100G 1371288, колір синій, 1990 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3.

Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 317, 321 ЦК України, ст. ст. 212- 215 ЦПК України, ст. ст. 50, 60, 59 Закону України "Про виконавче провадження", суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Путиловицьке», відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання права власності на автомобіль та зняття арешту задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль «САЗ 3507», тип самоскид-С, номер кузова НОМЕР_2/4100G 1371288, колір синій, 1990 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3.

Зняти арешт, накладений постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 18.06.2015 на автомобіль «САЗ 3507», тип самоскид-С, номер кузова НОМЕР_2/4100G 1371288, колір синій, 1990 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Лугинський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.І. Денисюк