АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/1303/16 Головуючий у 1 інстанції -Грегуль О.В.
Доповідач - Панченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016р. м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Слюсар Т.А., Барановської Л.В.

при секретарі - Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які діють в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, на рішення Деснянського районного суду м.Києва від 20 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, до Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, Міністерство освіти і науки України, Міністерство молоді та спорту України про визнання дій неправомірними, незаконними наказів, зобов»язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1, який діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до суду з цим позовом до Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, Міністерство освіти і науки України, Міністерство молоді та спорту України, і, з урахуванням уточнень до позову, просив:

1. визнати дії тимчасово виконуючого обов»язки директора Республіканського вищого училища фізичної культури (далі - РВУФК) ОСОБА_6 неправомірними та скасувати Наказ №17 від 15.01.2015 року щодо рішення педагогічної ради РВУФК про переведення для продовження навчання до загальноосвітніх навчальних закладів за місцем проживання ОСОБА_3;

2. визнати дії директора РВУФК ОСОБА_7 неправомірними та скасувати Наказ №18-у від 23.02.2015 року про переведення ОСОБА_3 на навчання за місцем проживання;

3. стягнути з Олімпійського коледжу імені ІванаПіддубного на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у сумі 121.800 грн. у зв»язку з безпідставним відрахуванням його з загальноосвітньої школи інтернату спортивного профілю РВУФК;

4. зобов»язати Олімпійський коледж імені ІванаПіддубного здійснити переатестацію ОСОБА_3 з предметів «фізична культура» та «спеціалізація (футбол») з внесенням змін до Додатку НОМЕР_2 до Свідоцтва про базову загальну середню освіту НОМЕР_1.

Позивач послався на те, що Наказом №17 від 15.01.2015 року тимчасово виконуючого обов»язки директора РВУФК ОСОБА_6 та Наказом директора РВУФК ОСОБА_7 №18-у від 23.02.2015 року переведено неповнолітнього сина позивача ОСОБА_3 з Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного (до 24.07. 2015 року - Республіканське вище училища фізичної культури) на навчання за місцем проживання.

Оскільки указані накази, на думку позивача, порушують конституційні права його дитини на освіту (ст.53 Конституції України) а також не відповідають Рекомендаціям Генеральної конференції ООН з питань освіти, науки і культури про боротьбу з дискримінацією в області освіти від 14.12.1960 р., позивач звернувся з цим позовом до суду.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 20 листопада 2015 року у позові відмовлено /т.3 а.с.25-27/.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які діють в інтересах неповнолітнього свого сина ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення Деснянського районного суду м.Києва від 20 листопада 2015 року, та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги /т.3 а.с.31-34/.

Відповідач Олімпійський коледж імені Івана Піддубного, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, свого представника в судове засідання не направив, про відкладення розгляду справи не просив.

Також, про розгляд справи належним чином повідомлені треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7 та Міністерство освіти і науки України, однак в судове засідання не з»явились і своїх представників до суду не направили, про відкладення розгляду справи суд не просили.

У зв»язку з цим, відповідно до положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд за відсутністі учасників, які не з»явились у судове засідання.

Заслухавши доповідь по справі, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної карги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено, що, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, у серпні 2013 року зарахований до 8 класу за спеціалізацією «футбол» до Республіканського вищого училища фізичної культури, яке з 24.07.2015 року перейменоване на Олімпійський коледж імені Івана Піддубного /т.2 а.с.131/.

Відповідно до статуту Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного, цей загальноосвітній спеціалізований навчальний заклад є юридичною особою з державною формою власності і підпорядковується Міністерству освіти і науки України /т.2 а.с.132-138/.

15.01.2015 року за підписом тимчасово виконуючого обов»язки директора РВУФК третьої особи ОСОБА_6 винесений Наказ №17 від 15.01.2015 року про переведення для продовження навчання до загальноосвітніх навчальних закладів за місцем проживання чотирьох учнів, в тому числі і ОСОБА_3 /т.1 а.с.11/.

23.02.2015 року винесений наказ №18-у за підписом директора РВУФК третьої особи ОСОБА_7 про відрахування з 23.02.2015 року зі складу учнів загальноосвітнього підрозділу училища та переведення для подальшого навчання до загальноосвітніх навчальних закладів за місцем постійного проживання двох учнів, в тому числі і ОСОБА_3/т.1 а.с.12/.

Згідно зазначених наказів підставою переведення учня ОСОБА_3 до загальноосвітніх закладів за його місцем проживання (АДРЕСА_1) є рішення педагогічної ради (протокол №3 від 15.01.2015 року), ухваленого на підставі рішень атестаційної комісії (протоколи №3 від 2.12.2014року, №6 від 5.12.2014року, №11 від 10.12.2014 року)/т.2 а.с.152/.

Відповідно до указаного рішення педагогічної ради (протокол №3 від 15.01.2015 року), зазначено, що за підсумками атестацій комісією було рекомендовано педагогічній раді перевести на навчання за місцем проживання, крім інших трьох учнів, також і ОСОБА_3.

Встановлено, що питання відрахування учнів та їх переведення до загальноосвітніх навчальних закладів за місцем проживання врегульоване Положенням про загальноосвітній навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 року за №778 (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ України №28 від 22.01.2014 року).

Так, згідно до п.28 указаного Положення йдеться, що учні гімназій (гімназій-інтернатів), ліцеїв (ліцеїв-інтернатів), колегіумів (колегіумів-інтернатів), спеціалізованих шкіл з поглибленим вивченням окремих предметів, які мають за підсумками річного оцінювання початковий рівень досягнень у навчанні хоча б з одного профільного предмета, за рішення педагогічної ради та відповідно до наказу керівника можуть відраховуватися із зазначених вище закладів.

За рішенням педагогічної ради гімназій (гімназій-інтернатів), ліцеїв (ліцеїв-інтернатів), колегіумів (колегіумів-інтернатів), погодженим з місцевими органами управління освітою, як виключний засіб педагогічного впливу за неодноразові порушення статуту допускається відрахування учнів із зазначених закладів та переведення їх до закладу за місцем проживання.

Встановлено, що в протоколах атестаційної комісії №3 від 2.12.2014 року та №6 від 5.12.2014 року, які послужили підставою для винесення рішення педагогічною радою від 15.01.2015 року та, відповідно, оскаржуваних наказів №17 від 15.01.2015 року та №18-у від 23.02.2015 року, не йдеться про учня ОСОБА_3.

В той же час, згідно протоколу атестаційної комісії №11 від 10.12.2014 року рекомендовано педагогічній раді училища за невиконання спортивних вимог ОСОБА_3 та порушення ним режиму училища розглянути питання щодо переведення його до навчального закладу за місцем проживання /т.1 а.с.111/.

Між тим, колегія суддів вважає, що відповідач не навів суду доказів які конкретно вимоги зі спортивних досягнень, як до футболіста, ставились до ОСОБА_3 у навчальному періоді 2014-2015 роки, чи ознайомлений він на початку цього звітного періоду з цими вимогами, чим передбачені ці вимоги.

Відповіді на аналогічні питання від адміністрації РВУФК вимагав і Міністр освіти і науки України у своєму листі від 31.10.2014 року (після того, як ОСОБА_3 був відрахований зі складу учнів у 2014 року) і, не отримавши конкретної відповіді, Міністр своїм розпорядженням поновив цього учня на навчання в РВУФК /т.1 а.с.30-32/.

У зв»язку з цим, колегія суддів вважає, що звинувачення учня ОСОБА_3 у невиконанні спортивних вимог є огульним з боку адміністрації коледжу і нічим не підтвердженим.

Доводи відповідача в тій частині, що ОСОБА_3 не провів за звітній період жодної офіційної гри і не забив жодного гола, свідчить лише про те, що тренер не випускав його на поле.

Оскільки футбол є контактним, силовим, потенційно травматичним видом спорту, то доводи адміністрації коледжу про те, що ОСОБА_3 зловживає цим, посилаючись на біль у коліні і тим самим ухиляється від здачі спортивних атестаційних нормативів, нічим не підтверджені. Адміністрація коледжу не навела доводів того, що ОСОБА_3 перед здачею атестаційних нормативів був фізично здоровим, а між тим, за висновком лікаря підтверджується наявність у нього травми /т.2 а.с.50-51,53-57,65-67,170,171,172/.

Крім того, спірні накази про відрахування з коледжу та переведення ОСОБА_3 на навчання до інших загальноосвітніх навчальних закладів не відповідають вимогам п.30 вище зазначеного Положення про загальноосвітній навчальний заклад, згідно якого про можливе відрахування батьки учня повинні бути поінформовані не пізніше ніж за один місяць у письмовій формі, а також за два тижні повинен бути повідомлений орган управління освітою за місцем проживання учня. За сприяння відповідного органу управління освітою такі учні переводяться до іншого навчального закладу.

Про упереджене ставлення адміністрації коледжу до ОСОБА_3 свідчить також те, що адміністрація коледжу уже вдруге незаконно відраховує ОСОБА_3 із числа учнів. Перший раз відрахування було здійснене весною 2014 року і скасоване, як незаконне на підставі листа Міністерства освіти і науки України №1/11-1727 від 31.10.2014 року.

Крім того, у своїх запереченнях на позов адміністрація коледжу підтверджує своє упереджене ставлення до ОСОБА_3, зазначаючи, що він поступив навчатись до коледжу завдячуючи впливовим особам із міністерства/т.1 а.с.72/.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що відповідач не навів доказів невиконання учнем коледжу за спеціалізацією «футбол» ОСОБА_3 нормативних спортивних показників за навчальний період 2014-2015 рік, а тому правові підставі, на основі яких винесені спірні накази керівництва коледжу №17 від 15.01.2015 року та №18-у від 23.02.2015 року в частині відрахування ОСОБА_3 із числа учнів коледжу та переведення його на навчання до освітніх закладів за місцем проживання, є незаконними і такими, що підлягають скасуванню.

Крім того, підставою винесення наказу №18-у від 23.02.2015 року, як зазначено в самому наказі, є невиконання вимог навчального плану зі спортивної спеціалізації.

Указана підстава спірного наказу також не знайшла свого підтвердження, оскільки відповідач не надав суду той «план», який не був виконаний ОСОБА_3 за звітній навчальний період 2014-2015 роки і не підтвердив, чи доводився цей «план» учню, та які ж показники передбачені в цьому плані, які повинні були виконані учнем.

Зазначене свідчить про відсутність правових підстав винесення наказу №18-у від 23.02.2015 року за підписом директора Олімпійського коледжу імені ІванаПіддубного.

Між тим, в частині позовних вимог щодо стягнення з Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у сумі 121.800 грн. у зв»язку з безпідставним відрахуванням його з загальноосвітньої школи інтернату спортивного профілю РВУФК, а також в частині зобов»язати Олімпійський коледж імені Івана Піддубного здійснити переатестацію ОСОБА_3 з предметів «фізична культура» та «спеціалізація (футбол») з внесенням змін до Додатку НОМЕР_2 до Свідоцтва про базову загальну середню освіту НОМЕР_1 колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині позову є правильним і таким, що відповідає вимогам закону.

Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги в частині незгоди позивачів з оцінками у Свідоцтво про базову загальну середню освіту, видане ОСОБА_3, колегія суддів виходить з наступного.

Встановлено, що відповідно до п.60 Положення про загальноосвітній навчальний заклад учням, які закінчили основну шкоду (9-й клас) видається свідоцтво про базову середню освіту.

Як слідує із матеріалів справи, Олімпійський коледж імені Івана Піддубного, після закінчення 9 класу, видав учню ОСОБА_3 Свідоцтво про базову загальну середню освіту НОМЕР_1 від 10.06.2015 року про закінчення у 2015 році Республіканського вищого училища фізичної культури. В Додатку(НОМЕР_2), до цього Свідоцтва з дисциплін «фізична культура» та «спеціалізація» проставлені низькі оцінки, з якими позивачі не погоджуються і просять суд провести ОСОБА_3 переатестацію з указаних предметів для визначення більш високої оцінки у Свідоцтві /т.2 а.с.151/

Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яким відмовлено у проведенні переатестації учня з указаних предметів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині і виходить з того, що результати оцінювання зазначені у Свідоцтві про базову загальну середню освіту можуть бути оскаржені до Міністерства освіти і науки України, якому підпорядкований коледж, або, відповідно до розділу VІ «Положення про державну підсумкову атестацію учнів (вихованців) у системі загальної середньої освіти», затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 30.12.2014 року №1547, звернувшись з апеляційною заявою до апеляційної комісії у відповідних місцевих органах управління освітою.

Тобто, указане питання, щодо переатестації з навчальної дисципліни, з якої відповідна оцінка виставлена в у Свідоцтві про базову середню освіту, вирішується в позасудовому порядку.

Так, відповідно до указаного розділу VІ «Положення про державну підсумкову атестацію учнів (вихованців) у системі загальної середньої освіти», повторна атестація навчальним закладом не проводиться, а між тим, апеляційна комісія за наслідками розгляду апеляційної заяви може прийняти таке рішення: відмовити у задоволенні апеляційної заяви; задовольнити апеляційну заяву і в разі задоволення апеляційної заяви апеляційною комісією приймається рішення щодо зміни оцінки за атестацію. Результати розгляду апеляційної заяви оформлюється протоколом засідання апеляційної комісії, на підставі якого видається наказ місцевого органу управління освітою.

Оскільки рішення районної (міської) апеляційної комісії є остаточним, колегія суддів вважає, що позивачі в цій ситуації вправі оскаржити до суду лише процедуру проведення переатестації, а не самі результати оцінювання.

Крім того, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у позові щодо відшкодування коледжом на користь ОСОБА_3 моральної шкоди, оскільки чинним законодавством, яким врегульовані спірні правовідносини, не передбачене відшкодування моральної шкоди, а також не передбачено моральної шкоди будь-якими договірними умовами між сторонами, тому, відповідно до роз»яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року (з послідуючими змінами) «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення позову в цій частині.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування, як незаконних, Наказу №17 від 15.01.2015 року тимчасово виконуючого обов»язки директора РВУФК ОСОБА_6 та Наказу директора РВУФК ОСОБА_7 №18-у від 23.02.2015 року в частині відрахування учня ОСОБА_3 з Олімпійського коледжу імені ІванаПіддубного, та переведення його на навчання за місцем проживання, а в решті рішення належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст.307,308,309 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які діють в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, задовольнити частково.

Скасувати рішення Деснянського районного суду м.Києва від 20 листопада 2015 року в частині відмови у скасуванні наказів про переведення ОСОБА_3 для продовження навчання до загальноосвітніх навчальних закладів за місцем проживання, та ухвалити в цій частин нове рішення наступного змісту.

Визнати незаконним та скасувати Наказ №17 від 15.01.2015 року та Наказ №18-у від 23.02.2015 по Республіканському вищому училищу фізичної культури, перейменованого з 24 липня 2015 року на Олімпійський коледж імені Івана Піддубного, в частині переведення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, для продовження навчання до загальноосвітніх навчальних закладів за місцем проживання.

В решті рішення залишити без змін.

В іншій частині вимог апеляційної скарги - відмовити.

Рішення набирає чинності негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді