Справа № 309/1487/16-ц
Провадження № 2/309/1012/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Сідей Я.Я. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання недійсним кредитного договору, стягнення з відповідача витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, зобовязання приватного нотаріуса вчинити певні дії та повернути сплачені грошові кошти,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання недійсним кредитного договору від 18.08.2006 року; стягнення з відповідача витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; зобовязання приватного нотаріуса вчинити певні дії та повернути сплачені грошові кошти.

Вивчивши позовну заяву і додані до неї документи, приходжу до висновку, що її слід залишити без руху, оскільки вона подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

В порушення вимог ст. 119 ЦПК України до позовної заяви не доданий документ про оплату судового збору.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України «Про судовий збір». З 01.09.2015 року Закон України «Про судовий збір» діє у новій редакції. Із статті 5 цього Закону, яка визначає пільги щодо сплати судового збору, виключено пункт, який встановлював, що від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, що повязані з порушенням їхніх прав. Отже, з 01.09.2015 року позови споживачів оплачуються судовим збором за ставками, встановленими Законом.

Подаючи позов, позивач зазначив, що вона звільнена від сплати судового збору відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Частина третя статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, яка діє з 01.11.2011, визначає, що «споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав». Тобто, на день подання позову про захист прав споживачів діють нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по-різному регулюють питання оплати судового збору.

Згідно зі статтею 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні. Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є

й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

За змістом частини третьої статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на території України.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах застосуванню підлягають положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Закон України «Про судовий збір» у редакції, що діє з 01.09.2015 року, виключив споживачів з переліку пільгової категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору. Таким чином, позивачу належить сплатити судовий збір.

Позивач подав цивільний позов, в якому одночасно обєднав декілька самостійних вимог немайнового та майнового характеру, однак не оплатив судовий збір за кожну вимогу позову відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» за ставками немайнового та майнового характеру.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору станом на день подання позову (11.01.2016 року) складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. (не менш ніж 551,20 грн. та не більше ніж 6890 грн.)

Абзац другий частини третьої статті 6 Закону «Про судовий збір» передбачає, що «у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру».

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору за кожну вимогу немайнового характеру складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто станом на 11.01.2016 року - 551,20 грн.

13.05.2016 року позивач надала суду клопотання про звільнення від сплати судового збору або відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у звязку з тим, що перебуває у скрутному матеріальному становищі та не має можливості сплатити судовий збір.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати враховуючи майновий стан сторони.

Особа, яка звертається до суду з проханням про відстрочення сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Стаття 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи те, що позивач не навела доводи і не подала належних доказів на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому порядку і розмірі та те, що Конституцією України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підстави для звільнення позивача від сплати судового збору відсутні.

Ухвалою суду від 05.05.2016 року представнику позивача надавався строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали суду. Ухвалу суду позивачу вручено 14 травня 2016 року. Однак у визначений судом строк ОСОБА_2 недоліки згідно ухвали суду не усунула.

Керуючись ст.ст. 82, 121 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суддя -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання недійсним кредитного договору, стягнення з відповідача витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, зобовязання приватного нотаріуса вчинити певні дії та повернути сплачені грошові кошти вважати неподаною і повернути заявнику на руки.

Розяснити позивачу право повторного звернення до суду із зазначеним позовом після усунення допущених недоліків.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її ухвалення до Апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду: підпис: ОСОБА_3

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_3