Номер провадження: 22-ц/785/904/16
Головуючий у першій інстанції Ільяшук А. В.
Доповідач Мартинова К. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Мартинової К.П.

суддів - Процик М.В., Сєвєрової Є.С.,

з участю секретаря - Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Виноградарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, ОСОБА_3, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання договору дарування дійсним, визнання права власності на житловий будинок та господарчі споруди по праву спадкування за законом та позовною заявою ОСОБА_3, до ОСОБА_2, Виноградарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання недійсним договору дарування житлового будинку, про визнання права власності на частку нерухомого майна, як на спадщину за заповітом, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання договору дарування дійсним, визнання права власності на житловий будинок та господарчі споруди по праву спадкування за законом.

Позивачка посилалася на те, що її чоловік ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. 31 січня 1994 року він отримав у дар від свого батька ОСОБА_8 житловий будинок з господарчими спорудами за адресою: АДРЕСА_1

Після смерті чоловіка ОСОБА_2 не має можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, оскільки у Договорі дарування допущена помилка у написанні дати складання договору - 31 січня 1993 року, однак дата відповідає даті його реєстрації - 31 січня 1994 року, як зазначено у книзі реєстрації нотаріальних дій сільської ради за вказаний рік.

Уточнивши свої позовні вимоги ОСОБА_2 просила визнати право власності на житловий будинок та господарчі споруди по праву спадкування за законом, де просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що Договір дарування житлового будинку, зареєстрований 31.01.1994 року у Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій Виноградарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області за 1994 рік під порядковим номером 22, відповідно до якого ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, отримав у дар житловий будинок та господарчі споруди, що розташовані по АДРЕСА_1 був складений 31.01.1994 року, а не 31.01.1993 року, як зазначено у Договорі дарування; визнати за нею право власності по праву спадкування за законом на житловий будинок та господарчі споруди, розташовані по АДРЕСА_1 що складається з: «А» - житлового будинку, «а» - веранда та «аІ» - веранда, загальною площею 80,40 кв.м., в тому числі житловою - 47,2 кв.м., «Б» - гараж, «В» - сарай, «Г» - сарай, «Д» - погріб, «Ж» - баня, «З» - літня кухня, «з» - веранда літньої кухні, «К» уборна, «ІІ» - цистерна, «І» - колодязь, «1-2» - огорожа; визнати дійсним Договір дарування житлового будинку та господарчих будівель від 31.01.1994 року, відповідно до якого ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року отримав у дар житловий будинок та господарчі споруди, що розташовані по АДРЕСА_1

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, Виноградарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку, про визнання права власності на 2/3 частки нерухомого майна, як на спадщину за заповітом.

Уточнивши свої позовні вимоги в процесі розгляду справи ОСОБА_3 посилалась на те, що вона є спадкоємицею по заповіту до майна померлої матері ОСОБА_9, яка все своє майно заповіла трьом із п'яти дітей. Її брат ОСОБА_4 відмовився від спадщини на її користь, а сестра ОСОБА_5 спадщину не прийняла. ОСОБА_3 вважає, що успадкувала 7/8 частин спадкового майна, що залишилося після смерті матері, а саме: земельної ділянки та грошових вкладів, а успадкувати житловий будинок, який є предметом цього спору, не може, оскільки виявилося, що цей будинок її батько ОСОБА_8, нібито подарував її брату ОСОБА_7. Вона вважає цей договір дарування - недійсний з моменту його укладення, оскільки мати своєї згоди на цей дар не надавала, житловий будинок, вказаний у самому договорі на день укладення договору - не існував, оскільки у 1976 році на його місці батьки збудували новий будинок. Мати і четверо інших дітей, в тому числі івона, про цей дар нічого не знали, оскільки після смерті батька спадщина не відкривалась, а мати продовжувала проживати в своєму будинку до дня її смерті.

ОСОБА_3 остаточно просила суд визнати недійсним договір дарування житлового будинку, визнати право власності на 2/3 частки нерухомого майна, як на спадщину за заповітом, визнати недійсним з моменту укладення договір дарування житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 який укладений 31 січня 1993 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7, та посвідчений 31 січня 1994 року за реєстровим №22, секретарем виконавчого комітету Виноградарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області - ОСОБА_10; визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 2/3 ідеальних частки житлового будинку загальною площею 80,40 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за вказаною адресою, як на спадщину за заповітом, яка відкрилась на її ім'я після смерті матері ОСОБА_9; визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 6/10 (3/5) ідеальних часток житлового будинку на спадщину за заповітом, яка відкрилась на її ім'я після смерті матері - ОСОБА_9.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано недійсним, з моменту укладення, договір дарування житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 який укладений 31 січня 1993 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та посвідчений 31 січня 1994 року, за реєстровим номером 22, секретарем виконавчого комітету Виноградарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_10.

Визнано за ОСОБА_3 право власності у порядку спадкування за заповітом на 7/8 ідеальних часток житлового будинку, загальною площею 80,40 кв.м., в тому числі житловою площею 47,20 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 як на спадщину за заповітом, яка відкрилась на її ім'я після смерті матері ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В іншій частині позову ОСОБА_3 відмовлено.

Позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за законом на 1/8 ідеальну частку житлового будинку, загальною площею 80,40 м2, в тому числі житловою площею 47,20 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 як на спадщину за законом, яка відкрилась на її ім'я після смерті чоловіка ОСОБА_7, який успадкував цю частку як обов'язкову частку за законом після смерті матері ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В іншій частині позову ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог, а саме: 2727 гривень судового збору та 5000 гривень витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, а в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Справа в суді апеляційної інстанції розглянута на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України у відсутності відповідача представника Виноградарської сільської ради та третіх осіб, які повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду, що підтверджується розписками про отримання судових повісток про виклик.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги обох позивачів суд першої інстанції прийшов до висновку, що спірний житловий будинок АДРЕСА_1 підлягає поділу в порядку спадкування між позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а договір дарування від 31 січня 1993 року є недійсним.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають обставинам справи та судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що, відповідно до п.п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, є підставами для скасування рішення суду з ухваленням нового.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 перебували у шлюбі та мали п'ятеро дітей: ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_3 ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_8, проживали по АДРЕСА_1

Згідно відомостей земельнокадастрової погосподарської книги встановлено, що головою колгоспного двору по АДРЕСА_1 є ОСОБА_8. До складу його сім»ї входять дружина ОСОБА_9 та п»ятеро дітей. Станом на 1993 рік житловий будинок АДРЕСА_1 має загальну площу 40 кв.м. в тому числі житлову - 28 кв.м. / т.1 а.с. 43-5/.

За договором дарування від 31.01.1993 року ОСОБА_8 подарував ОСОБА_7 житловий будинок в с. Виноградар критий шифером площею 28 кв.м. Договір дарування посвідчений секретарем виконкому Виноградарської сільської ради / т. 1 а.с. 29-30/. Зазначений договір свідчить про належність дарителю нерухомого майна площею 28 кв.м., а не площею 80, 4 кв.м., який був поділений рішенням суду в порядку спадкування.

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Його дружина ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Їх син ОСОБА_7, він же чоловік позивачки ОСОБА_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

ОСОБА_9 23 липня 2010 року склала заповіт на все своє майно на ім»я своїх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 Назва та склад майна в заповіті не зазначено.

Записів стосовно розміру спірного житлового будинку за вказаною адресою розміром 80,4 кв.м. загальної площі та 47,2 кв.м. житлової в погосподарській книзі не має. Також відсутні право установчі документи на спірний будинок зазначеної площі.

В технічному паспорті, виготовленому в 2015 році вже після смерті спадкодавців, зазначено розмір спірного будинку літ «А» 80,4 кв.м., житлова 47,2 кв.м., вказані надвірні споруди та роки їх побудови 1976-1995 роки / т. 1 а.с. 35/.

Однак, позовні вимоги стосовно належності саме цього нерухомого майна спадкодавцям позивачами не заявлялися в установленому законом порядку.

Судове рішення про належність цього об»єкту нерухомості спадкодавцям не ухвалювалося.

В нотаріальному порядку позивачі не змогли отримати документи на спадкове майно у вигляді житлового будинку, оскільки відсутні право установчі документи саме на будинок розміром 80,4 кв.м. житловою 47,2 кв.м. з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 Нотаріус рекомендував звернутися до суду.

Однак, при відсутності право установчих документів на спірний житловий будинок, який залишився після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та записів в погосподарській книзі стосовно розміру будинку та кількості надвірних господарських споруд, суд не вирішив питання стосовно належності саме цього будинку спадкодавцям, оскільки такі позовні вимоги позивачами не заявлялися та не були предметом судового розгляду.

Посилання апеляційної скарги на те, що до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, тому є всі підстави для визнання права власності на спірний об»єкт нерухомості без право установчих документів є безпідставними. Як зазначено в технічному паспорті від 2015 року спірний об»єкт нерухомості був побудований в період з 1976 по 1995 рік, тобто різні приміщення в певний час. Правоустановчі документи на цей об»єкт відсутні, відомості в погосподарську книгу не внесені, судового рішення про належність його спадкодавцям не має.

При відсутності судового рішення про належність спадкового майна - житлового будинку з надвірними спорудами- спадкодавцям, та при відсутності право установчих документів на цей об»єкт нерухомості обидва позови в заявленій редакції задоволенню не підлягають.

Розглянувши справу відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України в межах заявлених вимог та наданих доказів колегія суддів прийшла до висновку про відмову в повному обсязі в задоволенні позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Виноградарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним та дійсним договору дарування, визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом та заповітом.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не позбавлені процесуального права на заявлення вимог про належність житлового будинку АДРЕСА_1 Родільнянського району Одеської області загальною площею 80, 4 кв.м., житловою 47, 2 кв. м. з господарськими будівлями та спорудами спадкодавцям та при наявності такого рішення суду і про визнання права власності на нього в порядку спадкування.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 309 ч. 1 п. 3,4, 313, 314, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий К.П. Мартинова

Судді Є.С. Сєвєрова

М.В. Процик