УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Завгородньої І.М., ІваненкоЮ.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 07 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 10 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Посилалося на те, що 20 лютого 2008 року між позивачем та ОСОБА_4 укладений кредитний договір №DOS1GR00000027, відповідно до якого останній наданий кредит у сумі 22 144 доларів США строком до 20 лютого 2018 року зі сплатою 1,00 % на місяць.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором було укладено договори поруки між банком та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, відповідно до якого вони прийняли на себе зобов'язання у разі невиконання ОСОБА_4 обов'язків за кредитним договором № DOS1GR00000027 від 20 лютого 2008 року.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідачі станом на 26 травня 2015 року мають заборгованість у розмірі 48 853,45 доларів США, яка складається з: - 28 687,75 доларів США - заборгованість за кредитом; 3 782,17 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 139,46 доларів США - заборгованість за комісією за користуванням кредитом; 13 906,45 доларів США - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; штраф (фіксована частина) - 11,83 доларів США; штраф (процентна складова) - 2 325,79 доларів США. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 48 853,45 доларів США.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 07 вересня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 48 853,45 доларів США. В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 10 грудня 2015 року рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 07 вересня 2015 року в частині солідарного стягнення заборгованості скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 солідарно з ОСОБА_6 та з ОСОБА_4 солідарно з ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 687,75 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 3 782,17 доларів США, заборгованість за комісією за користуванням кредитом у розмірі 139,46 доларів США, пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 115 434 грн 80 коп., штраф (фіксована частина) у розмірі 270 грн 85коп., штраф (процентна складова) у розмірі 53 248 грн 77 коп., а всього 32 609,38 доларів США та 168 954 грн 42 коп. В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції керувався тим, що відповідачі порушили умови виконання кредитного договору, а тому з них підлягає стягненню заборгованість у солідарному порядку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що умовами договорів поруки не встановлена солідарна відповідальність поручителів, а тому підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України відсутні.

Судами встановлено, що 20 лютого 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_8, яка змінила прізвище на ОСОБА_4, укладений кредитний договір №DOS1GR00000027 (а.с.16-18).

Згідно вказаного кредитного договору банк надав кредит в сумі 22 144 доларів США на строк до 20 лютого 2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором був укладений договір іпотеки №DOS1GK00000027 від 20 лютого 2008 року, згідно якого ОСОБА_4 надала в іпотеку належне їй майно, квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 25 червня 2010 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено, звернено стягнення на предмет іпотеки, квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.66-68).

Також на забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором було укладено договори поруки між банком та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, відповідно до якого останні прийняли на себе зобов'язання у разі невиконання ОСОБА_4 обов'язків за кредитним договором № DOS1GR00000027 від 20 лютого 2008 року.

Як вбачається з договорів поруки відповідачі, як поручителі зобов'язалися відповідати перед позивачем у тому ж обсязі, що і ОСОБА_4, за кредитним договором, виконати обов'язки за цим кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, пені тощо.

Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що зобов'язання забезпечувалося двома окремими поручителями, які надали поруку за різними самостійними договорами поруки (а.с.21,22). У такому випадку останні не несуть солідарної відповідальності перед кредитором. Кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053 на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком до яких входило м. Слов'янськ Донецької області - місце реєстрації відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053.

Позивачем була нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором за період по 26 травня 2015 року в сумі 13906,45 доларів США.

Таким чином, апеляційний суд вказав, що на спірні договірні правовідносини розповсюджується дія Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», а у зв'язку з тим, що розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року зупинено 05 листопада 2014 року банк повинен був скасувати відповідачам вищезазначену нараховану пеню за період з 14 квітня 2014 року по 04 листопада 2014 року.

Суд апеляційної інстанції надав оцінку додатковій угоді № 1 до кредитного договору № DOS1GR00000027 від 20 лютого 2008 року і особою, яка подала касаційну скаргу, вказана оцінка та висновки щодо повноважень банку, не спростовані.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Донецької області від 10 грудня 2015 року, оскільки судове рішення законне та обґрунтоване.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішенняапеляційного суду Донецької області від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М. Завгородня І.М. Іваненко Ю.Г.