Справа № 372/586/16-ц Головуючий у І інстанції Кравченко М. В.
Провадження № 22-ц/780/4911/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 56 20.10.2016
УХВАЛА

Іменем України

20 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді Білоконь О.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

при секретарі Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання дії незаконними, зобовязання повернути кошти, відшкодування моральної шкоди , -

встановила:

У березні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на таке.

Між ним та відповідачем було укладено договір б/н про надання банківських послуг, за умовами якого позивачеві відкрито банківський рахунок № 1499.

11 лютого 2016 року банк безпідставно без погодження із ним списав із його рахунку кошти в сумі 5690 грн., відмовляється їх повернути, чим порушує умови договірних зобов'язань та його права споживача.

З урахуванням уточнень позову просив суд визнати незаконними дії відповідача відносно списання 11 лютого 2016 року з банківського рахунку № 1499, відкритого на імя позивача грошових коштів в сумі 5 690 грн. 10 коп.; зобовязати відповідача повернути позивачу списані грошові кошти в сумі 5 690 грн. 10 коп. на банківський рахунок № 1499, та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоди в розмірі 5 690 грн. 10 коп. на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25 травня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано незаконними дії ПАТ «КБ«Приватбанк» відносно списання 11 лютого 2016 року о 18 год. 09 хв. з банківського рахунку № 1499, відкритого на імя ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 5 690 грн. 10 коп.

Зобовязано ПАТ«КБ «Приватбанк» повернути списані грошові кошти в сумі 5 690 грн. 10 коп. на банківський рахунок № 1499, відкритий на імя ОСОБА_2

Стягнуто з ПАТ «КБ«Приватбанк» на користь ОСОБА_2В.в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 грн., а також судові витрати в розмірі 1 653 грн. 60 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішення суду, відповідач ПАТ КБ Приватбанк подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду з підстав його незаконності, порушення судом норм матеріального та процесуального права, за недоведеності обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що 11 лютого 2016 року працівниками банку дійсно з рахунку позивача списані грошові кошти у розмірі 5690 грн. як такі, що помилково були зараховані працівниками банку 21 січня 2016 року, отже, списання коштів відбулось на законних підставах.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що під час судового розгляду доводи позову про порушення відповідачем законних прав та інтересів позивача як споживача банківських послуг знайшли підтвердження, тому порушені права та інтереси позивача підлягають судовому захисту.

Колегія суддів із вказаними висновками погоджується, оскільки вони є обґрунтованими і відповідають вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір № б/н, за умовами якого позивачеві було відкрито банківський рахунок № 1499, з якого 11 лютого 2016 року о 18 год. 09 хв. Без волевиявлення ОСОБА_2 працівниками банку списано грошові кошти в сумі 5 690 грн. 10 коп.

Починаючи з 19 лютого 2016 року позивач неодноразово звертався до відповідача з письмовою заявою про вжиття заходів щодо повернення незаконно списаних коштів, однак грошових коштів позивачеві не повернуто.

Ці обставини підтверджені письмовими матеріалами справи і сторонами не оспорюються.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Статтею 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунку банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 32.3.2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що у разі переказу з рахунку платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку, повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку.

Відповідно до п. 5.1. Глави 5 Постанови НБУ № 22 від 21.01.2004 року «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» відповідно до статті 1071 Цивільного кодексу України кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його доручення на підставі рішення суду, а також у випадках, установлених законом.

Крім того, відповідно до пункту 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні, затвердженої постановою Національного банку України № 22 від 21.01.2004 року, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції, або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Пунктом 5.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті встановлено, що примусове списання коштів з рахунків платників ініціюють стягувачі, орган державної виконавчої служби на підставі виконавчих документів, установлених законами України. Наведені положення цивільного законодавства свідчать про можливість списання грошових коштів з рахунка його володільця лише за його розпорядженням або на підставі рішення суду.

Ухвалюючи рішення по справі, суд обґрунтовано виходив з вказаних положень закону та дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, оскільки внаслідок списання відповідачем коштів з рахунку позивача без законних підстав, зокрема, за відсутності волевиявлення клієнта володільця рахунка, відбулось порушення відповідачем законних прав та інтересів позивача.

Доводи апелянта про порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки повністю спростовуються зазначеними належними та допустимими доказами по справі.

Зокрема, доводи апеляційної скарги про те, що працівники банку на законних підставах списали з рахунку позивача грошові кошти, які помилково були зараховані працівниками банку, не підтверджені матеріалами справи. Зокрема, надана банком виписка по рахунку клієнта ( а.с.94-95) лише підтверджу факт надходження 11 лютого 2016 року та списання 21 січня 2016 року грошових коштів у розмірі 5690 грн., однак не доводить помилковість зарахування коштів на рахунок позивача 11 лютого 2016 року. Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні будь-які інші докази зазначеного наприклад, акт службового розслідування помилкового зарахування грошей на рахунок позивача, докази притягнення винних осіб до відповідальності колегія суддів вважає, що відповідач не надав переконливих доказів законності списання грошових коштів з рахунку позивача за відсутності заяви останнього.

Крім того, банком не спростовано доводи позивача про те, що грошові кошти в сумі 5690 грн. були п5ерераховані йому банком як оплата по договору підряду № 13516390, укладеного між сторонами 5 травня 2015 року ( а.с.139-140).

Колегія суддів вважає також необґрунтованими доводи апеляційної скарги про безпідставність стягнення моральної шкоди у розмірі 1000 грн. При цьому колегія суддів виходить з того, що відповідно до положень Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12 квітня 1996 року, правовідносини, які виникають із кредитних договорів, договорів банківського вкладу, договорів страхування, підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів»

Відповідно до ч.2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає що суд дійшов вірного висновку про факт спричинення моральної шкоди позивачеві у розмірі 1000 грн. враховуючи тривалість і характер порушення, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не відповідають вказаним вище вимогам закону.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді :