Ухвала

іменем україни

20 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., ШтеликС.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення апеляційного суду Рівненської області від 23 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду із указаним вище позовом, на обґрунтування якого зазначило, що 20 лютого 2007 року між публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (далі - ПАТ «Кредитпромбанк») та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 50 тис. доларів США зі сплатою 14,86 % річних, строком із 20 лютого 2007 року до повного погашення кредиту. На забезпечення виконання зобов'язань цього ж дня між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки, згідно з умовами якого останній передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 84,2 кв. м, незавершений будівництвом будинок загальною площею 159,5 кв. м, що розташований по АДРЕСА_1 у м. Костопіль Рівненської області, та земельну ділянку площею 0,0925 га, що належить іпотекодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 11 січня 2007 року.

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передало ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

Позичальник ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку із чим станом на 16 жовтня 2014 року за ним рахується заборгованість у розмірі 1 141 475 грн 99 коп., із яких за тілом кредиту - 604 010 грн 06 коп., за відсотками - 537 465 грн 93 коп. Просив у рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 27 січня 2015 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 20 лютого 2007 року № 09.06/03/07-Склн, укладеним між відкритим акціонерним товаристовм«Кредитпромбанк» (далі - ВАТ «Кредитпромбанк») та ОСОБА_3, у розмірі 90 252,20 доларів США.

У рахунок виконання основного зобов'язання за кредитним договором від 20 лютого 2007 року № 09.06/03/07-Склн, укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3, у розмірі 90 252,20 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки, передбачений договором іпотеки від 20 лютого 2007 року № 09.06/03/101/07-Склн, укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_4, а саме:

- житловий будинок загальною площею 84,2 кв. м, що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 20 лютого 1992 року, посвідченого державним нотаріусом Костопільської ДНК Скоропад В.В. та зареєстрованого за № 368, який розташований по АДРЕСА_1 у м. Костопіль Рівненської області;

- незавершений будівництвом будинок загальною площею 159,5 кв. м, що належить іпотекодавцю на підставі рішення Костопільської міської ради народних депутатів про надання дозволу ОСОБА_4 на будівництво нового житлового будинку на присадибній ділянці по АДРЕСА_1, який розташований по АДРЕСА_1 у м. Костопіль Рівненської області;

-земельну ділянку площею 0,0925 га, що належить іпотекодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 11 січня 2007 року, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована по АДРЕСА_1 у м. Костопіль Рівненської області, шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження шляхом проведення прилюдних торгів. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 01 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та ухвалено нове рішення, яким відмовлено ПАТ «Дельта Банк» у задоволенні позову про звернення стягнення на предмети іпотеки, які належать відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а саме:

- житловий будинок загальною площею 84,2 кв. м, що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 20 лютого 1992 року, посвідченого державним нотаріусом Костопільської державної нотаріальної контори СкоропадВ.В. за № 368, вартістю 225 900 грн;

- незавершений будівництвом будинок загальною площею 159,5 кв. м, що належить іпотекодавцю на підставі рішення Костопільської міської ради народних депутатів від 25 лютого 1993 року № 153 про надання дозволу ОСОБА_4 на будівництво нового житлового будинку на присадибній ділянці по АДРЕСА_1 в м. Костопіль Рівненської області, вартістю 109 400 грн;

- земельна ділянка площею 0,0925 га, що належить іпотекодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 11 січня 2007 року, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована по АДРЕСА_1 в м. Костопіль Рівненської області. У решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року рішення апеляційного суду Рівненської області від 01 квітня 2015 року скасовано, справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 23 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 20 лютого 2007 року у розмірі 54 788 грн 29 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 3 654 грн. У частині позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 20 лютого 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 09.06./03/07-Склн, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 50 тис. дол. США на відкритий позичковий рахунок № НОМЕР_3 зі сплатою 14,86 % річних на термін до 19 лютого 2012 року включно (а. с. 6-10).

Відповідно до п. 1.5 кредитного договору забезпеченням виконання зобов'язань за цим договором є іпотека житлового будинку загальною площею 84,2 кв. м, незавершеного будівництвом будинку загальною площею 159,5 кв. м та земельної ділянки площею 0,0925 га із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які знаходяться по АДРЕСА_1 у м. Костопіль Костопільського району Рівненської області, згідно з іпотечним договором від 20 лютого 2007 року № 09.06/03/07-Склн. За виконання своїх зобов'язань за цим договором позичальник відповідає всіма коштами, майном, майновими правами, що йому належать та на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому законодавством України.

Згідно із п. 3.2 кредитного договору позичальник зобов'язується сплачувати нараховані проценти за користування кредитом до 11 числа кожного календарного місяця, а також 19 лютого 2012 року або в день повного дострокового погашення кредиту шляхом внесення готівкових грошових коштів у касу банку чи безготівкового перерахування з поточного рахунку.

Відповідно до п. 6 даного договору розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється на фактичну суму заборгованості за кредитом, починаючи з дня його надання позичальнику. При нарахуванні процентів враховується фактична кількість днів в розрахунковому періоді та 360 днів або фактична кількість днів у році. При розрахунку процентів враховується перший день та не враховується останній день користування кредитом. Згідно з п. 4.2 вказаного договору банк має право у разі недотримання позичальником умов цього договору, а також у разі погіршення фінансового стану позичальника припинити надання кредитів в рамках визначеного ліміту, вимагати дострокового повернення кредитів, сплати нарахованих процентів за користування ними, відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання позичальником умов цього договору.

ВАТ «Кредитпромбанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконало та надало ОСОБА_3 кредит у визначеному в договорі розмірі (а. с. 16).

ОСОБА_3 свої зобов'язання порушив, унаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 19 січня 2015 року складає 90 252,6 дол. США, із яких: 46 636,5 дол. США - заборгованість за кредитним договором, 43 616,1 дол. США - заборгованість за відсотками (а. с. 75).

Згідно із договором купівлі-продажу прав вимоги від 26 червня 2013 року, укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк», останнє набуло право вимоги за кредитним договором від 20 лютого 2007 року, укладеним зі ОСОБА_3, на загальний розмір заборгованості 46 636,50 дол. США.

Частково задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» та стягнувши з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 90 252,2 дол. США, звернувши стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги позивача є обґрунтованими та відповідають чинному законодавству.

Ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову та стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором, апеляційний суд зазначив, що в межах трирічного строку позовної давності підлягають стягненню періодичні платежі за листопад 2011 року - лютий 2012 року у розмірі 54 788 грн 29 коп.

Відмовляючи у задоволенні вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, апеляційний суд зазначив, що вартість предмета іпотеки значно перевищує розмір заборгованості боржника.

Проте з висновком апеляційного суду погодитися не можна.

Згідно із ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється з урахуванням положень ст. 39 Закону.

Частиною 3 ст. 39 Закону передбачено, що суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Отже, законодавством не передбачено такої підстави для відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, як неспівмірність заборгованості за основним зобов'язанням з вартістю майна, переданого в іпотеку в рахунок забезпечення належного його виконання.

Зазначене положення може враховуватися лише в разі, якщо порушенням основного зобов'язання іпотекодержателю не завдано збитків.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-340цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів.

Установивши, що сума заборгованості за кредитом є неспівмірною із заставною вартістю предмета іпотеки, тобто вартість предмета іпотеки значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, апеляційний суд не врахував, що це не вважається самостійною підставою для відмови в позові, у порушення ч. 3 ст. 39 Закону не встановив, чи завдає збитків іпотекодержателю порушення основного зобов'язання та чи змінює обсяг його прав.

Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно зі ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Суд не звернув уваги на те, що передачу невиконаних грошових зобов'язань ОСОБА_4 позивач підтвердив витягом із додатка 1 до договору купівлі-продажу права вимоги за кредитами (а. с. 23).

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно зі ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Вирішуючи спір, суд не звернув уваги на те, що у разі наявності нотаріально посвідченого договору забезпечення кредиту на виконання ч. 1 ст. 513 ЦК України додатково укладається договір відступлення права вимоги заставодержателя або іпотекодержателя за відповідним договором забезпечення.

Стягуючи з відповідача на користь позивача кредитну заборгованість у межах трирічної позовної давності, апеляційний суд зазначив, що право в первісного кредитора на повернення кредитних коштів та процентів, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, виникло ще в 2007 році у зв'язку з їх несплатою позичальником ОСОБА_3

Згідно із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 03 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Із матеріалів справи, зокрема п. п. 3.1, 6.2 кредитного договору, вбачається, що і тіло, і проценти за користування кредитами нараховуються банком щомісячно в останній робочий день місяця та в день повного погашення кредитів позичальником за цим договором, але не пізніше строку, вказаного у п. 1.1 цього договору.

Зазначене суд не врахував та на порушення як наведених норм права, так і вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України, не визначився з початком перебігу строку позовної давності та його перериванням, зокрема, вчиненням виконавчого напису на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, стягуючи з відповідача на користь позивача 53 788 грн 29 коп. (еквівалент - 3 465,42 доларів США), апеляційний суд не навів доводів, на підставі яких була визначена саме така сума заборгованості, не встановив розміру відсотків за користування кредитними коштами, штрафні санкції за порушення термінів повернення кредиту, а сума, яка вказана в рішенні суду, не підтверджена жодними розрахунками.

Наведене свідчить, що апеляційний суд на порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК України не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, не встановив обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи допущені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалене ним рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим відповідно до ст. 338 ЦПК України таке рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 23 жовтня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик