Дата документу 28.04.2016 Справа № 554/1853/16-ц
Справа №554/1853/16-ц
Провадження №4-с/554/ 37/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2016 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді - Шевської О.І.

при секретарі - Мальованій В.О.

за участю : представника скаржника - ОСОБА_1

представник особи дії якої оскаржуються - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на рішення державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В :

Скаржник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на рішення державного виконавця, в які просив скасувати постанову по виконавчому провадженню № 46724445 від 28.07.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4

Свою скаргу ОСОБА_3 обгрунтовує наступним. 04.03.2015 року постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (надалі ВПВР Департаменту ДВС) відкрито виконавче провадження (ВП 46724445) з виконання виконавчого листа № 554/14738/2013, виданого 16.02.2015 р. Октябрським районним судом м. Полтави, відповідно до якого в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 482Т-99 від 25.03.2008 р., укладеним між Публічним акціонерним товариство «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_5 в розмірі 1 794 481 (один мільйон сімсот девяносто чотири тисячі чотириста вісімдесят один) долар 49 (сорок девять) центів США, що еквіваленті по курсу НБУ становить 14 343 290 (чотирнадцять мільйонів триста сорок три

тисячі двісті девяносто) грн. 55 (пятдесят пять) коп., звернути стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення (магазин), загальною площею 791,6 м. кв. за адресою - м. Полтава, вул. Ст. Фронту будинок № 7, що належить на праві власності ОСОБА_3, що мешкає - м. Полтава, вулиця, 1100-річчя Полтави, будинок, № 12АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження.

28.07.2015 року Головним державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС ОСОБА_6 була винесена постанова по виконавчому провадженню № 46724445 про стягнення з боржника виконавчого збору, відповідно до якої з ОСОБА_3 стягнуто виконавчого збору у розмірі 1434329,05 грн.

ОСОБА_3 вважає вищезазначену постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 28.07.2015 р. є незаконною і такою, що порушує права останнього, що є підставою для її скасування.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги скарги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, також надала суду копію рішення суду за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення іпотеки ( а. с. 37-39 ).

Представник особи, дії якої оскаржуються, ОСОБА_2, в судовому засіданні проти вимог скарги заперечила та просила відмовити в її задоволенні.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.03.2015 року постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відкрито виконавче провадження (ВП 46724445) з виконання виконавчого листа № 554/14738/2013, виданого 16.02.2015 р. Октябрським районним судом м. Полтави, відповідно до якого в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 482Т-99 від 25.03.2008 р., укладеним між Публічним акціонерним товариство «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_5 в розмірі 1 794 481 (один мільйон сімсот девяносто чотири тисячі чотириста вісімдесят один) долар 49 (сорок девять) центів США, що еквіваленті по курсу НБУ становить 14 343 290 (чотирнадцять мільйонів триста сорок три

тисячі двісті девяносто) грн. 55 (пятдесят пять) коп., звернути стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення (магазин), загальною площею 791,6 м. кв. за адресою - м. Полтава, вул. Ст. Фронту будинок № 7, що належить на праві власності ОСОБА_3, що мешкає - м. Полтава, вулиця, 1100-річчя Полтави, будинок, № 12АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження.

28.07.2015 року Головним державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС ОСОБА_6 була винесена постанова по виконавчому провадженню № 46724445 про стягнення з боржника виконавчого збору, відповідно до якої з ОСОБА_3 стягнуто виконавчого збору у розмірі 1434329,05 грн.

Представником ВПВР Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подано до суду заперечення в якому зазначено, що державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору 28.07.2015 року відповідно до чинного законодавства України про виконавче провадження, а отже вимоги скарги є необгрунтованими.

Нормативно-правовим актом, яким врегульовано умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІУ.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно ідо цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Разом з тим, приписами ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як зазначено вище, боржником по виконавчому провадженню оскаржується постанова про стягнення виконавчого збору.

Приписами ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

У силу положень ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувану за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк порядку, встановленому цим Законом.

Проте, реалізація майна, на яке звернуто стягнення, як на предмет іпотеки, здійснюється виключно держаним виконавцем на прилюдних торгах, а тому боржник не мав змоги виконати судове рішення. на підставі якого відкрито виконавче провадження, у добровільному порядку.

Згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16.07.2014 року за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення, визначено порядок погашення заборгованості та початкову ціну предмета іпотеки - нежитлові приміщення (магазин), загальною площею 791,6 м. кв. за адресою м. Полтава, вул. Ст. Фронту, будинок № 7, для його подальшої реалізації шляхом продажу на прилюдних торгах, на підставі оцінки приміщення.

Як вбачається зі змісту постанови по ВП № 46724445 від 28.07.2015 р., останнє відкрито з примусового виконання виконавчого листа, яким, зокрема, передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Слід зазначити, що остаточна ціна майна залежить від кінцевих прилюдних торгів, а судовий збір був визначений державним виконавцем безпідставно на підставі початкової ціни предмета іпотеки.

Так, приписами ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

При цьому, у положеннях ст. 11 Закону України «Про іпотеку» міститься застереження, ло майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

Крім того, у силу ч. 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Аналіз наведених положень норм матеріального права дає підстави для висновку, що реалізація заставленого майна може бути проведена виключно органами державної виконавчої служби, а майновий поручитель, несе відповідальність перед іпотекодержателем в межах вартості майна, переданого у заставу, що у даному випадку виключає можливість добровільно виконати боржником виконавчий лист у семиденний строк з моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи викладене вище, ОСОБА_3А, як майновий поручитель, несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Проте, визначаючи розмір виконавчого збору, державний виконавець безпідставно виходив із суми заборгованості саме боржника ОСОБА_5 по кредитному договору 482Т-99 від 25.03.2008 р. (14 343 290,55 грн., що є еквівалентом 1794 481,49 дол. США).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, постанова по ВП № 46724445 від 28.07.2015 р. про стягнення з боржника виконавчого збору, якою з боржника стягнуто виконавчий збір у розмірі 1434329,05 грн., розраховуючи суму виконавчого збору виходячи, з суми заборгованості по кредитному договору №т 482Т-99 від 25.03.2008 р., є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Згідно з п. 5. постанови по ВП № 46724445 від 28.07.2015 р. постанова набирає законної юридичної сили з моменту її винесення та може бути оскаржена в 10-денний строк у порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Окрім того, слід зазначити, що 13 січня 2016 року Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 13 січня 2016 року розглянув справу № 6-2850 цс 15, предметом якої була скарга на дії державного виконавця.

При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого у випадку оскарження сторонами виконавчого провадження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця щодо виконання рішення суду, ухваленого за правилами ЦПК України, прийнятого 18 березня 2004 року, розгляд таких скарг здійснюється за правилами цивільного судочинства судом, який видав виконавчий документ ( а. с. 16- 18).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги скарги є законними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 149 Конституції України, ст. 1,6,11,25,28,54, ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 11.39.41 Закону України «Про іпотеку», 383-389 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову по виконавчому провадженню № 46724445 від 28.07.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 5 днів з дня проголошення, а відсутніми особами з дня отримання ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.І. Шевська