Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

Справа № 185/6386/15-ц

Провадження № 2/185/72/16

24 березня 2016 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючий - суддя Бабій С. О., за участю секретаря судового засідання Шмик К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО», ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про захист прав споживачів, стягнення страхового відшкодування, та відшкодування шкоди, завданої засобом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И В:

03 червня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4 «СК«Кредо» та ОСОБА_2, яким просив стягнути з ОСОБА_4 «Страхова компанія "Кредо" на користь позивача в рахунок страхового відшкодування 50 000 гривень та 650 гривень сплачені за послуги експерта, а з ОСОБА_2 8 055,78 гривень для повного відшкодування завданої шкоди, як різниці між розміром страхового ліміту і фактичним розміром шкоди, а також судові витрати.

Обґрунтовуючи позов, позивач посилався на те, що він є власником автомобіля РЕНО, реєстраційний номер НОМЕР_1. 04 листопада 2014 року о 11 годині 45 хвилин на вулиці Дніпровській м. Павлограда в місці перетину з вулицею Тельмана водій автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_2 не витримав безпечну дистанцію, скоїв зіткнення з автомобілем РЕНО, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням позивача, який рухався попереду, внаслідок чого вказаним автомобілям були заподіяні механічні ушкодження. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року позивача було визнано невинним в скоєні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Згідно полісу №АС/5485545 від 12.04.2014 року укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з Товариством з додатковою відповідальністю страховою компанією "Кредо", згідно якого вказана страхова компанія має відшкодувати шкоду позивачу шкоду, завданої забезпеченим транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_2.

Відповідно до висновку № 050/20/15 від 24.03.2015 року вартість майнової шкоди, завданої позивачу складає 58055,78 гривень. Оскільки ліміт відповідальності за вказаним полісом складає 50 000 гривень, франшиза - нуль гривень, 50000 гривень позивач просить стягнути на свою користь із ОСОБА_4 «СК «Кредо», а решту 8055,78 гривень з ОСОБА_2 як особи, що завдала шкоду.

Представник позивача про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, наполягав на задоволенні позову, спираючись на доводи, викладені у позовній заяві.

Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, у судове засідання не зявились.

Суд постановив ухвалу розглянути справу за наявними матеріалами справи заочно.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази на належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 та 2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля РЕНО, реєстраційний номер НОМЕР_1, а власником автомобіля НОМЕР_3 є ОСОБА_3.

04 листопада 2014 року о 11 годині 45 хвилин на вулиці Дніпровській м. Павлограда в місці перетину з вулицею Тельмана водій автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_2 не витримав безпечну дистанцію, скоїв зіткнення з автомобілем РЕНО, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням позивача, який рухався попереду, внаслідок чого вказаним автомобілям були заподіяні механічні ушкодження. Відповідно до висновку експерта № 70/27-577 від 06.11.2015 р. в діях позивача ОСОБА_1 порушень ПДД не вбачається, а дії водія ОСОБА_2 не відповідали п.12.3. ПДР (а.с.83-86)

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з п. 4 Постанови пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року зі змінами та доповненнями Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміються юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до Постанови № 4 віл 01.03.2013 року Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця. особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Згідно ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 36.1. ст. 36 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеним лімітом.

Відповідно до ст. 12 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ 2103, д/н НОМЕР_4 застрахована полісом ОСЦПВВНТЗ № АС/5485545, який укладений між ОСОБА_5 та Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» 11 квітня 2014 року. Ліміт відповідальності страховика за вказаним полісом складає 50 000 гривень, франшиза - 0 гривень (а.с.6).

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За ст.978 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно ст. 979 ЦК України, договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Відповідно до ст. 985 ЦК України, страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 050/20/15 від 24.03.2015 року, здійсненого експертом авто товарознавцем ОСОБА_6, свідоцтво Міністерства юстиції України № 360 від 16.11.2012 р., вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля ОСОБА_7, державний номер НОМЕР_5, пошкодженого в наслідок ДТП, становить 58 055, 78 гривень, виходячи із вартості відновлювального ремонту із врахуванням фізичного зносу (а.с. 8-11). Вартість проведення даного дослідження складала 650,00 гривень (а.с. 7).

Відтак, позовні вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_4 «Страхова компанія "Кредо" на користь позивача в рахунок страхового відшкодування 50 000 гривень та 650 гривень, сплачених за послуги експерта, підлягають задоволенню. З ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути 8055,78 гривень для повного

відшкодування завданої шкоди, як різниці між розміром страхового ліміту і фактичним розміром шкоди.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У задоволенні вимоги позивача про стягнення на його користь із відповідача ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО», вартості витрат на послуги експерта у сумі 650, 00 грн. слід відмовити за необґрунтованістю із огляду на наступне. Вартість складання висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 050/20/15 від 24.03.2015 року, здійсненого експертом авто товарознавцем ОСОБА_6 (а.с. 8-11) складає 650,00 гривень (а.с. 7). Провадження у цій справі відкрито ухвалою суду від 05.06.2015 р. (а.с. 28). Згідно ч.ч.1, 3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, при цьому до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема належать витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Диспозиція наведеної процесуальної норми передбачає можливість віднесення витрат сторони до процесуальних витрат за умови наявності двох критеріїв: така витрата має бути процесуальною і повязана із залученням спеціаліста. Тому вартість висновку від 24.03.2015 р. не враховується судом через те, що особа, яка його складала, даному випадку не є субєктом відшкодування процесуальних витрат, а сам висновок складений до початку відкриття провадження у справі, а відтак не відноситься до процесуальної витрати.

Керуючись ст.ст. 11, 16, 22 - 23, 979, 980, 988 991, 1166 1167, 1187 - 1188 Цивільного кодексу України, ст. ст. 5-8, 10, 11, 26, 30, 57, 60, 61, 88, 110, 209, 212-215, 224-228, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» на користь ОСОБА_1 в рахунок страхового відшкодування 50 000 гривень

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8 055,78 гривень для повного відшкодування завданої шкоди, як різниці між розміром страхового ліміту і фактичним розміром шкоди

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути із ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» на користь ОСОБА_1 209, 79 гривні витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 33,81 гривні витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем у десятиденний строк з моменту отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяті днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. О. Бабій