Справа № 686/5598/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючої - судді Демінської А.А.,

з участю секретаря судового засідання Боднар А.П.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

представника третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства «ПРОМПРИЛАД» (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ПрАТ СК «Перша») про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

в с т а н о в и в :

В березні 2015 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 57852,06 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 8.12.2015 року постановою Святошинського районного суду м. Києва визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за фактом ДТП, яке сталося 5.11.2014 року у м. Київ, коли ОСОБА_4, керуючи автопоїздом «ДАФ», д/н НОМЕР_1, з напівпричепом НОМЕР_2, під час зміни напряму руху вправо не переконався, що це не створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не надав дорогу автомобілю «БМВ», д/н НОМЕР_3, під керуванням позивача, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Згідно з рахунком-фактурою № 487060 від 4.03.2015 року, сума збитку становить 66364,84 грн., за складання попереднього кошторису сплачено 1998,00 грн., а всього - 68362,84 грн. Відповідачем було застраховано цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «Страхова компанія «Перша», яка виплатила позивачу страхове відшкодування в сумі 10510,78 грн. Сума невідшкодованого збитку становить 57852,06 грн. Оскільки винуватець ДТП - працівник відповідача, здійснюючи керування транспортним засобом, він виконував свої трудові обов'язки, тому позивач просить стягнути суму збитку, що залишалась, з відповідача згідно ст. 1172 ЦК України.

В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягаючи на задоволенні позову в повному обсязі. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи провести за його відсутності в судовому засіданні.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та просить в його задоволенні відмовити, вказавши, що сума збитків позивачем завищена, правильно обрахованою є сума, визначена третьою особою перед виплатою страхового відшкодування; відповідач не повинен нести відповідальність, так як транспортний засіб застрахований і належним відповідачем має бути страхова компанія; відповідно до висновку експертизи у справі, вартість збитків не перевищує ліміту відповідальності третьої особи; шкода за диск, врахована при обрахунку експертом, вже відшкодована; винуватець ДТП не є працівником відповідача, а транспортний засіб, яким він керував, не перебуває у власності відповідача. Хоча висновок судової експертизи містить окремі недоліки, відповідач не бажає заявляти клопотання про проведення ані повторної, ані додаткової експертизи, оскільки вважає, що відповідач взагалі не повинен відповідати за даним позовом.

Представник третьої особи в судовому засіданні пояснила, що вважає позов необґрунтованим. Пояснила, що відповідач належно та своєчасно 6.11.2014 року через винуватця ДТП - свого працівника - звернувся до третьої особи з повідомленням про ДТП. Різниця у визначеному страховою компанією та судовим експертом розмірі шкоди пов'язана з різницею курсів валют станом на дати відповідних обрахунків. Крім того, експерт включив у висновок експертизи деталі, які були пошкоджені до ДТП, що визнавав позивач, а також двічі порахував одні й ті ж самі матеріали. Разом з тим, не бажає заявляти клопотання про проведення ані повторної, ані додаткової експертизи, оскільки вважає правильним власний розрахунок, виконання якого передувало виплаті страхового відшкодування. Страхова компанія виплатила страхове відшкодування, що повністю покривало розмір збитків на час його виплати.

Заслухавши представників відповідача і третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково з наступних мотивів.

За змістом ст. ст. 10 та 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України, надані суду докази мають бути належними та допустимими.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 8.12.2014 року встановлено, що 5.11.2014 року о 15.40 год. по вул. Мала кільцева дорога в м. Києві ОСОБА_4, керуючи автопоїздом «Даф», д/н НОМЕР_1, з напівпричепом, д/н НОМЕР_2, під час зміни напрямку руху праворуч не переконався, що це не створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не надав договору автомобілю «БМВ», д/н НОМЕР_3, водій ОСОБА_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Вказаною постановою ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4, автомобіль «BMW X5», д/н НОМЕР_3, належить на праві власності позивачу.

Згідно довідки УДАІ ГУМВС України в м. Києві, копія котрої наявна у справі, автомобіль позивача внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження задніх лівих дверей, заднього лівого крила, заднього бампера, заднього лівого диска, колеса, підкрилка.

Відповідно до довідки № 9459329 ВДАІ Святошинського ГУМВС України у м. Київ від 08.11.2014 року, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_4 належав ПП «ПРОМПРИЛАД». Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль DAF 95 XF, д/н НОМЕР_1, копія котрого наявна у справі, також видано на ПП «ПРОМПРИЛАД».

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника вказаного транспортного засобу була застрахована згідно полісу № АІ/6155890 ПрАТ «СК «Перша», копія котрого наявна у справі, ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, визначений в сумі 50000 грн., розмір франшизи - 510 грн.

Факт перебування ОСОБА_4 в трудовий відносинах з відповідачем та виконання трудових обов'язків на момент ДТП підтверджується наказом ПП «ПРОМПРИЛАД» № 13 від 3.11.2014 року «Про прийняття водія», довідкою ПП «ПРОМПРИЛАД» від 6.11.2014 року, наказом ПП «ПРОМПРИЛАД» № 14 від 3.11.2014 року «Про призначення відповідального», копії котрих наявні у справі.

В день ДТП - усно, а наступного дня - 6.11.2014 року - письмово ОСОБА_4 повідомив в установленому порядку третю особу про скоєння ДТП, відповідачем були подані всі необхідні документи, що визнається третьою особою і ніким із сторін не оспорюється.

5.12.2014 року (як вбачається зі страхового акту, копія котрого міститься у справі) позивач звернувся до третьої особи з заявою про виплату страхового відшкодування, після чого на підставі страхового акта № ЦВ-23-9000 від 21.01.2015 року страховою компанією 03.02.2015 року було виплачено йому страхове відшкодування в сумі 10510,78 грн. (за вирахування франшизи 510 грн. з визначеної суми збитку 11020,78 грн.), що підтверджується наданими третьою особою платіжним дорученням № 10728 від 3.02.2015 року, розрахунком до страхового акта, актом огляду транспортного засобу від 10.11.2014 року, ремонтною калькуляцією від 21.01.2015 року, а також наданим позивачем повідомленням СК «Перша» від 11.02.2015 року.

У відповідності до висновку експерта від 30.09.2015 року № 19/15-83, станом на момент проведення експертизи вартість матеріального збитку, завданого позивачу в результаті ДТП, дорівнює 22589,72 грн., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - 38104,91 грн.

При цьому з висновку вбачаються наступні неузгодженості.

Згідно абз. 3 арк. 6 висновку колісний диск, пошкоджений в ДТП, вже був замінений на новий, однак врахований станом на дату виконання експертизи як такий, що отримав механічні пошкодження та потребує заміни, вартість даної запчастини враховано в сумі 15742,64 грн. (арк. 14 висновку, остання позиція).

Як вбачається з акту огляду від 15.09.2015 року (арк. 12 висновку), ремонтної калькуляції (лакофарбовий матеріал подетально, арк. 14 висновку), при визначенні розміру збитку враховано пошкодження лакофарбового покриття заднього бампера (фарбування поверхні 1379,63 грн.), хоча дане пошкодження зазначено в акті огляду транспортного засобу від 10.11.2014 року за підписом власника автомобіля як таке, що не пов'язане з аварією.

На арк. 3 висновку експерта зазначено, що ним взято до уваги офіційний курс гривні до іноземних валют: 2152,7544 грн. за 100 доларів США та 2411,9460 грн. за 100 євро. Офіційний курс НБУ гривні до іноземних валют станом на дату ДТП становив: 1349,7012 грн. за 100 доларів США, 1689,0161 грн. за 100 євро.

Ані сторони, ані третя особа, хоча судом їм було роз'яснено право заявити клопотання про призначення додаткової, повторної судової автотоварознавчої експертизи, заявити таке клопотання не побажали.

Разом з тим, визначений навіть за таким експертним висновком (із очевидно завищеною сумою) розмір матеріального збитку позивача знаходиться в межах ліміту відповідальності страховика.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У відповідності до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Виконана страховиком оцінка не в повній мірі відповідає Методиці проведення товарознавчої експертизи і оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України, Фондом держмайна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, оскільки, відповідно до п. 4.4 вказаної Методики, у звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ зазначається, у тому числі дата надходження матеріалів для оцінки і дата підписання звіту; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, яка призначила (замовила) оцінку КТЗ; питання (завдання), що поставлені перед оцінювачем (експертом) (мета оцінки); відомості про фізичну особу, що здійснює оцінку КТЗ: посада, прізвище, ім'я, по батькові, освіта, спеціальності (загальна й оціночна за напрямом програми базової підготовки), стаж роботи за цими спеціальностями, учений ступінь і вчене звання (за наявності), номер, дата видачі кваліфікаційного свідоцтва та посвідчення про підвищення кваліфікації. У наданому ж третьою особою на підтвердження розміру майнової шкоди розрахунку така інформація відсутня.

Таким чином, в разі належного доведення наявності матеріального збитку понад суму страхового відшкодування, котре вже було виплачено страховиком, позивач в межах ліміту відповідальності мав право звернутись з відповідними вимогами до страховика, чого, однак, зробити не побажав. При цьому суд критично оцінює та не бере до уваги з причини вище викладених неузгодженостей виконаний у справі експертний висновок, а також надані позивачем рахунок-фактуру та акт виконаних робіт від 12.11.2014 року, оскільки вони не є належними доказами розміру матеріального збитку, завданого саме внаслідок ДТП. Більше того, рахунок-фактура взагалі не є підтвердженням фактичного придбання товарів та отримання послуг, зазначених в ньому.

Однак позов належно заявлений щодо суми франшизи (510 грн. згідно полісу). Так, згідно п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Так як заперечення відповідача щодо неперебування винуватця ДТП в трудових відносинах з ним спростовані наданими третьою особою матеріалами страхової справи, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 510 грн. франшизи. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати у справі складаються із судового збору в сумі 578,53 грн., витрат на правову допомогу в сумі 6000 грн., витрат на оплату експертизи в сумі 1015,20 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Судові засідання у справі, в яких брав участь представник позивача, тривали: 17.02 хв. 8.05.2015 року, 39.18 хв. 21.05.2015 року, 12.04 хв. 5.11.2015 року. Розрахунок компенсації правової допомоги, яка була б присуджена в разі повного задоволення позову, є наступним:

-17.02 хв. + 39.18 хв. = 56,20 хв.; мінімальна заробітна плата в зазначений період - 1218 грн.; за годину роботи - 487,20 грн., за 56,20 хв. - 457,43 грн.;

-на час проведення судового засідання тривалістю 12.04 хв. мінімальна заробітна плата становила 1378 грн.; за годину роботи - 551,20 грн., за 12.04 хв. - 110,85 грн.;

-457,43 грн. + 110,85 грн. = 568,28 грн.

Таким чином, загальна сума судових витрат, що була б стягнута з відповідача на користь позивача в разі повного задоволення позову, становить: 578,53 грн. + 568,28 грн. +1015,20 грн. = 2162,01 грн. Оскільки позов задоволено частково, в силу ст. 88 ЦПК України судові витрати присуджуються позивачу пропорційно до задоволених позовних вимог, що у даній справі становить 19,06 грн. і розраховано наступним чином: 2162,01 грн. (судові витрати) х 510 грн. (присуджена сума збитків) : 57852,06 грн. (ціна позову) = 19,06 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 5, 8, 10, 11, 60, 61, 88, 212 - 215 ЦПК України, ст. ст. 1187, 1172, 1194 ЦК України, ст. 9 Закону України «Про страхування», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «ПРОМПРИЛАД» та користь ОСОБА_3 510 грн. франшизи та 19,06 грн. судових витрат, а всього - 529,06 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: