Справа №483/1178/16-ц 03.11.2016 03.11.2016 03.11.2016
Провадження №22-ц/784/2366/16
Номер провадження 22-ц/784/2366/16
Головуючий у І інстанції Чаус Л.В.
Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого судді Прокопчук Л.М.,

Суддів: Козаченко В.І., Царюк Л.М.

Із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 вересня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

28 липня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним 18.06.2011 року про надання кредиту в розмірі 500,00 грн. у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з порушенням відповідачем строків сплати за кредитним договором станом на 31 травня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 11571,67 грн., яка складається з 383,07 грн. - заборгованість по кредиту, 7161,38 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3000 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи 500 грн. фіксована частина та 527,22 грн. процентна складова. Просив стягнути зазначені суми та витрати на сплату судового збору (а.с. 2-3).

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 вересня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 18 червня 2011 року станом на 31 травня 2016 року в сумі 4653,80 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 383,07 грн., заборгованість за відсотками 572,93 грн., заборгованість за комісію 3000 грн., штрафи 500 грн. - фіксована частина та 197,80 грн. - процентна складова (а.с. 93-94).

В апеляційній скарзі позивач порушує питання про скасування рішення суду в частині часткового задоволення вимог про стягнення процентів за користування кредитом та штрафів та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права (а.с. 101-105).

Належно повідомлені про час та місце судового розгляду, сторони в судове засідання апеляційного суду не зявились.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в повному обсязі, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду першої інстанції, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 червня 2011 року між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_2 «ПриватБанк та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, який складається з анкети-заяви разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами. Датою укладання договору є підписання позичальником заяви. На виконання умов договору відповідачу надано кредит в розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Крім того, відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов при порушенні строків будь-яких платежів, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязався сплатити банку штрафи у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Також, відповідно до тарифів, у разі несвоєчасного погашення заборгованості, банк має право нарахувати пеню. Із заяви, підписаної відповідачем, вбачається, що вона ознайомлена з Умовами надання вказаного споживачем кредиту.

Задовольняючи позов частково (частково стягуючи заборгованість за процентами), суд першої інстанції виходив з того, що з вересня 2014 року та з квітня 2015 року позивач в односторонньому порядку без погодженння з відповідачем з порушенням умов договору та вимог чинного законодавства збільшив процентну ставку до 34,80% та 43,20% річних відповідно, тому за період з вересня 2014 року по 31 травня 2016 року розрахував її, виходячи з 36% річних, як то передбачено умовами договору, визначив її розмір за вказаний період в сумі 242,82 грн. Відповідно зменшив розмір штрафу, що складає проценту складову.

Висновки суду про порушення відповідачем процедури підвищення фіксованої процентної ставки, є вірними, базуються на доказах, наданих позивачем для розгляду спору, відповідають вимогам норм матеріального та процессуального права.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до п.28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір.

При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Встановлено, що 18 червня 2011 року відповідач, ознайомившись та погодившись з умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, оформив заяву на надання йому кредитної карти «Універсальна» без зазначення суми кредитного ліміту (а.с. 130-131).

Відповідно до п. 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 банк має право проводить зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п. 1.1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови.

Відповідно до п.1.1.3.1.9 вказаних Умов банк зобовязаний не частіше одного разу на місяць способом, зазначеним в заяві, надавати держателю виписку про стан картрахунку та про проведені за минулий місяць операції по картрахунку (а.с. 66 зв.).

Заява не містить умов про спосіб надання виписки про стан картрахунку (а.с.130-131).

З листопада 2013 року відповідач не здійснює операцій по картрахунку, не виконує кредитних зобовязань, а в грудні 2014 року строк дії кредитної картки закінчився (а.с. 128, 129, 137).

Таким чином відповідач не надав доказів виконання ним п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг щодо своєчасно сповіщення відповідача у спосіб, передбачений договором, про зміну розміру фіксованої процентної ставки.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що процедура підвищення процентної ставки банком була порушена, а тому за період з вересня 2014 року по 31 травня 2016 року розрахував її, виходячи з 36% річних, як то передбачено умовами договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що банк завчасно повідомив клієнта про підвищення процентної ставки за перебаченою у заяві процедурою, не відповідють обставинам справи, доказам, що містяться у справі, тому не заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що за відсутності відповідача та заперечень з його боку проти позову, у суду не було підстав для часткового задоволення позову не відповідають вимогам ст. 213, 214 ЦПК України.

Разом з тим, правильно звернувши увагу на невідповідність дій відповідача умовам договору та вимогам ст. 1056-1 ЦК України при нарахуванні процентів, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив наданий позивачем розрахунок заборгованості, довідку про умови кредитування та інші докази, що маються в справі.

Так, з розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що починаючи з грудня 2013 року банк нараховував щомісячно суму пені та комісії в розмірі по 100 грн. (а.с. 4-5).

З клопотання банку, поданного апеляційному суду 26.10.2016 року вбачається, що комісія за укладеним між сторонами кредитним договором не передбачалася, вимоги про її стягнення в суді першої інстанції не заявлялися; сума заборгованості, зазначеної у колонках розрахнку як пеня та комісія, складається лише із пені, яка нараховується щомісячно у фіксованому розмірі 1% від суми заборгованості за тілом кредиту (а.с. 133).

Відповідно до довідки про умови кредитування пеня нараховується у розмірі 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць (а.с. 7).

З урахуванням наведеного, вимог ч.3 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів переглядає рішення суду в повному обсязі та вважає, що його слід змінити, стягнувши пеню за період з грудня 2013 року по 31 травня 2016 року в розмірі по 10 грн. щомісячно, а всього за 30 місяців 300 грн. Відповідно до цього підлягає зміні розмір процентної складової штрафу та розмір судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України рішення суду слід змінити та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 вересня 2016 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 18 червня 2011 року станом на 31 травня 2016 року в сумі 1818 (одна тисяча вісімсот вісімнадцять)грн.80 коп., в тому числі заборгованість за кредитом 383 (триста вісімдесят три) грн. 07 коп., заборгованість за відсотками 572 (пятсот сімдесят два) грн. 93 коп., заборгованість по пені 300 (триста) грн., штрафи 500 (пятсот) грн. (фіксована частина) та 62 (шістдесят два) грн. 80 коп. (процентна складова).

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПриватБанк» в рахунок відшкодування судових витрат 192 (сто девяносто дві) грн. 92 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді