АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

01 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Левенця Б.Б., Махлай Л.Д.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова Компанія «ВАШ АВТО», в інтересах якого діє Перков Георгій Олександрович,

на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова Компанія «ВАШ АВТО» про захист прав споживача, визнання договору недійсним, стягнення сум коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2016 року позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія «ВАШ АВТО» (далі - ТОВ «ЛК «ВАШ АВТО», Товариство) про захист прав споживача, визнання договору недійсним, стягнення сум коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на початку грудня 2015 року позивач побачив рекламне оголошення у мережі інтернет про продаж ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» автомобіля Кіа Sportage за 220 000 грн. і забажав його придбати. Приїхавши, 07.12.2015 до офісу компанії відповідача у м. Суми, йому підтвердили можливість придбання вищезазначеного автомобіля за вказаною ціною і одразу запропонували внести за нього оплату. Позивач не передбачаючи можливих негативних наслідків вніс повністю суму у розмірі 220 000 грн. на рахунок відповідача. Після внесення коштів йому запропонували підписати Договір фінансового лізингу № 002455 від 07.12.2015, який був незаповнений, тобто з порожніми графами і містом укладення Київ. Після підписання вказаного незаповненого договору сторонами, його почав заповнювати представник ТОВ «ЛК «ВАШ АВТО», вписавши у графи автомобіль Geely Emgranda Х7, про що не повідомив позивача, тобто умисно ввів його в оману, оскільки позивач вважав, що купує автомобіль Кіа Sportage, вартістю 220 000 грн. Після цього, позивач заповнив бланк на видачу автомобіля Кіа Sportage, але представником відповідача йому було повідомлено, що вказаного автомобіля наразі немає, і його треба почекати близько десяти днів. Не дочекавшись вказаного автомобіля у встановлений період позивач почав телефонувати на адресу відповідача та питати про наявність автомобіля Кіа Sportage і коли його можна буде отримати, на що була відповідь про те, що автомобіль вже продано і позивач може отримати інший автомобіль. Не погодившись з вказаною пропозицією позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення суми сплачених коштів у повному обсязі, яку було відправлено рекомендованим листом 17.12.2015. У відповідь на вказану вимогу відповідач листом № 1301 від 12.01.2016 повідомив, що на підставі ст.ст. 9.7., 12., 12.1. Договору фінансового лізингу № 002455 від 07.12.2015 позивач може отримати лише суму внеску за вирахуванням адміністративного та 40% авансового платежу, а саме 110 706,00 грн. Таким чином, позивачу не було роз'яснено призначення внесеного платежу, який виявився адміністративним платежем, тобто винагородою лізингодавцю за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладанням договору.

Посилаючись на те, що умови укладеного між сторонами договору фінансового лізингу є несправедливими, існує істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, просив визнати укладений між сторонами 07.12.2015 Договір фінансового лізингу № 002455 недійсним. У зв'язку з частковим поверненням відповідачем коштів, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідача неповернуті кошти у розмірі 108 120,30 грн., з яких 107 620,30 грн. - сплачений адміністративний платіж, 500 грн. - комісія за внесення адміністративного платежу, та моральну шкоду у сумі 10 000 грн.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року позов задоволеночастково.Визнано недійсним Договір фінансового лізингу № 002455 від 07.12.2015, укладений між ТОВ «ЛК «ВАШ АВТО» та ОСОБА_2 Стягнуто з відповідача на користь позивача 220 500 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач через свого представника звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій посилався на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне встановлення судом фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, невірне застосування норм матеріального права у спірних правовідносинах, що в свою чергу призвело до поверхового та неправильного вирішення спору. Зазначав, що договір містить детальний опис умов отримання предмета лізингу та порядок сплати за предмет лізингу. Позивач ознайомився з усіма умовами договору, підписав договір та приступив до виконання договору, усвідомлюючи всі ризики та особливості, що є притаманні договорам лізингу, як змішаним договорам, в розумінні п. 2 ст. 628 ЦК України.

Суд, посилаючись на положення ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», зробив висновок, що договір містить умови, які є несправедливими, не зазначивши які саме умови та в чому полягає їх несправедливість, та чи порушують такі умови загальні норми законодавства. Суд, здійснюючи правове порівняння оспорюваного договору із положеннями ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансовий лізинг», ЦК України не встановив у чому саме полягає недобросовісність положень договору фінансового лізингу та які умови вказують на нерівність сторін. Суд жодним чином не обґрунтував, які умови договору порушують принцип добросовісності у розумінні п. 6 ч. 1 ст. 3та ч. 3 ст. 509 ЦК України та того, що умови договору завдають хоч якоїсь шкоди позивачу та не наводиться жодного прикладу нанесення відповідачем такої шкоди.

Вказував на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що Товариство не мало права на здійснення діяльності з надання будь-яких фінансових послуг.

Просив рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Представник TOB «JIK «ВАШ АВТО» - Перков Г.О. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав,просив задовольнити з підстав наведених в ній.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечували, просили відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Статтею 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що відносини, які виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Положеннями статті 806 ЦК України передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 07 грудня 2015 року між ОСОБА_2 та TOB «ЛК«ВАШ АВТО» укладено Договір фінансового лізингу № 002455, за умовами якого лізингодавець зобов'язується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно, а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами договору.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Згідно ч. 5 цієї статті, у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливими може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч. 6 ст. 18 Закону).

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Отже, для кваліфікації умов договору як несправедливих, необхідна наявність одночасно таких ознак: 1) умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); 2) умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; 3) умови договору завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємооблік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (пп. 2, 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору (п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України у справах № 6-65цс15 та № 6-3020цс15.

У пункті 9.4 спірного Договору зазначено, що у разі зміни вартості предмета лізингу з моменту укладення даного договору з метою виплати не менше ніж 50% від вартості предмета та його передачі, лізингоодержувач зобов'язаний єдиноразово доплатити різницю такої вартості до вже сплачених авансових платежів до моменту підписання Додатку № 3.

Згідно п. 10.5 Договору у випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобов'язаний прийняти такі зміни.

Згідно з п. 10.14 договору дострокове погашення може відбуватися не раніше ніж через 12 календарних місяців після підписання акту прийому-передачі предмета лізингу між лізингодавцем та лізингоодержувачем. За дострокову сплату лізингових платежів в термін до 12 календарних місяців до моменту підписання акту прийому-передачі предмета лізингу, лізингоодержувач сплачує штраф за дострокове погашення в розмірі 10 відсотків від суми дострокового погашення.

Пунктом 10.15 Договору у разі неузгодженої у даному договорі зміни розмірів лізингових платежів лізингодавець та лізингоодержувач складають додаткову угоду до даного договору, а також на вимогу лізингодавця підписують акт коригування вартості предмета лізингу. У разі відмови лізингоодержувача від підписання такої додаткової угоди та/або акту коригування вартості предмета лізингу, лізингодавець має право розірвати даний договір, після чого лізингоодержувач зобовязаний повернути лізингодавцю предмет лізингу протягом 5 (п'яти) календарних днів з моменту отримання від лізингодавця письмової пропозиції про зміну розмірів лізингових платежів.

Таким чином, аналіз змісту спірного договору фінансового лізингу, укладеного між сторонами, дає підстави дійти висновку, що відповідач має право в односторонньому порядку змінювати розмір лізингових платежів, при цьому позивач при незгоді із такими змінами при розірванні вказаного договору позбавлений права вимагати повернення сплачених платежів. Крім того, у позивача за умовами договору відсутні права на одержання компенсації від відповідача у зв'язку із розірванням або невиконанням договору, позивач позбавлений права за наявності фінансової можливості достроково виконати умови договору без сплати штрафних санкцій.

З укладеного між сторонами договору, вбачається виключення та обмеження прав лізингоодержувача як споживача, стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання останнім своїх обов'язків, звужені обов'язки лізингодавця, встановлені в Законі України «Про фінансовий лізинг», ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання та неналежне виконання обов'язків щодо передачі предмета лізингу, одночасно значно розширені права лізингодавця, що суперечать вимогам цивільного законодавства.

В укладеному договорі не конкретизований предмет лізингу (рік випуску, колір, індивідуальні технічні характеристики, індивідуальна комплектація тощо), що є порушенням ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст. 807 ЦК України.

До того ж, доводи позивача про ведення відповідачем нечесної підприємницької практики також підтверджуються умовами договору та встановленими обставинами справи, оскільки TOB «ЛК «ВАШ АВТО» проігнорував вимоги законодавства, встановлені ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», що є однією з підстав визнання договору недійсним, адже згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Ураховуючи наведені положення закону та порушення нормами договору фінансового лізингу, вимог ЦК України, Закону України «Про фінансовий лізинг», Закону України «Про захист прав споживачів», суд дійшов вірного висновку, що укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» договір фінансового лізингу є недійсним.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновкомсуду першої інстанції, що відповідач не мав статусу фінансової установи, та не мав права на здійснення діяльності з надання будь-яких фінансових послуг.

Відповідно дост. 11 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки позовна заява не містить обґрунтування визнання оспорюваного договору недійсним з підстав відсутності у відповідача ліцензії на здійснення діяльності з надання фінансових послуг, колегія суддів дійшла висновку, що суд вийшов за межі позовних вимог, а тому рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Також колегія суддів не може погодитись з висновкомсуду першої інстанції щодо стягнення з ТОВ «Лізингова Компанія «ВАШ АВТО» на користь ОСОБА_2 коштів у розмірі 220 000 грн., сплачених за договором.

З матеріалів справи вбачається, що 07.12.2015 позивач дійсно здійснив перерахування через ПАТ «ПриватБанк» на користь відповідача 220 000 грн., за що сплатив комісію у розмірі 500 грн.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з тим, що відповідач повернув частину коштів у розмірі 112 379,70 грн., позивач звернувся до суду з письмовою заявою про зменшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача сплачений адміністративний платіж у сумі 107 620,30 грн., комісію за сплату адміністративного платежу у розмірі 500 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Ураховуючи наведене з ТОВ «Лізингова Компанія «ВАШ АВТО» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню неповернуті кошти в розмірі 107 620,30 грн.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов'язаних зі сплатою комісії за внесення адміністративного платежу у сумі 500,00 грн. з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Враховуючиположення п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», суд дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 500 грн.

Рішення суду в частині відмови у задоволені позовних вимог не оскаржувалось, а тому на підставі ч. 1 ст. 303 ЦПК України не перевірялося.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 3 ст. 88 ЦПК України).

Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 1081,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 218, 303, 307, 309, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова Компанія «ВАШ АВТО», в інтересах якого діє Перков ГеоргійОлександрович, - задовольнити частково.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року в частині задоволення позовних вимог та стягнення судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова Компанія «ВАШ АВТО» на користь ОСОБА_2 кошти в розмірі 108 120,30 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова Компанія «ВАШ АВТО» в дохід держави судовий збір у розмірі 1081,20 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 757/4399/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10453/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Остапчук Т.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.