У х в а л а

іменем україни

28 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Остапчука Д.О., Гончара В. П., КасьянаО. П.,

провівши попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила розірвати шлюб, зареєстрований 14 квітня 2006 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 501, між нею та ОСОБА_5; стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення повноліття дітей.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року, позов задоволено.

Шлюб, зареєстрований 14 квітня 2006 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 501, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 червня 2015 року та до досягнення повноліття дітей.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 243 грн 60 коп. судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_5 в дохід держави 243 грн 60 коп. судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати.

Касаційну скаргу ОСОБА_5 необхідно відхилити з огляду на наступне.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Судами встановлено, що 14 квітня 2006 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї було зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, актовий запис № 501.

Під час шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом із позивачем.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалося із-за різних поглядів на сімейне життя. З жовтня 2013 року вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбні відносини. Крім того, відповідач не виконує, передбаченого ст. 180 СК України, обов'язку з утримання своїх дітей, при тому, що за станом здоров'я і матеріальному становищу має таку можливість.

Згідно із ч. ч. 3, 4 ст 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За змістом приписів ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства і не підтримують шлюбних відносин, їх шлюб існує лише формально і його збереження суперечитиме інтересам обох сторін.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей, суди виходили із того, що обов'язок батьків утримувати власних дітей, передбачений ст. 180 СК України.

Такі висновки судів ґрунтуються на законі та відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 про порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв'язку з відсутністю звукозапису судового засідання - безпідставні, оскільки в судове засідання, призначене на 17 липня 2015 року, сторони не з'явились, про що свідчить довідка від 17 липня 2015 року, фіксування судового процесу на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалось (а. с. 15).

Інші доводи касаційної скарги на законність та обґрунтованість ухвалених у справі судових рішень не впливають.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

В. П. Гончар

О.П. Касьян