Справа № 125/725/16-ц Провадження № 22-ц/772/2515/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 39 Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Луценка В.В.,

суддів Денишенко Т.О., Берегового О.Ю.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Ходацької сільської ради Барського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Барського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4Є звернулись в суд з позовом до Ходацької сільської ради Барського району Вінницької області про визнання права на нерухоме майно, зазначивши в заяві, що 28.05.2003 року померла їх мати ОСОБА_7 На день її смерті відкрилась спадщина, яка складається із права на земельну ділянку (пай) площею 2,22 га в умовних кадастрових одиницях без визначення меж в натурі (на місцевості), яка розташована на території Ходацької сільської ради, Барського району, Вінницької області (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №009602). Позивачі є спадкоємцями майна покійної за заповітним розпорядженням, прийняли спадщину, але через втрату правовстановлюючого документа на спадкове майно не можуть оформити спадкові права нотаріально.

Позивачі просили ухвалити рішення, яким визнати за ними права власності на ? частку спадкового майна за кожним позивачем.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 28.04.2016 року позов задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4 в рівних частках по ? кожній право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, яке залишилося після смерті 28.05.2003 року ОСОБА_7, а саме на земельну частку (пай) площею 2,22 га в умовних кадастрових одиницях без визначення меж в натурі (на місцевості), яке розташоване на території Ходацької сільської ради Барського району Вінницької області по КСП «Нове життя» (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №009602), яка рахується за ОСОБА_8

В апеляційній скарзі ОСОБА_5Є (дошлюбне прізвище ОСОБА_8) просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заявлених вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення вимог процесуального права.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги судова колегія приходить до висновку про те, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовільнити або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції зазначеним вище вимогам закону не відповідає.

У своєму інформаційному листі Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначив, що при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року (набуття чинності ЦК України 2003 року).

Розглядаючи справу суд першої інстанції не дотримався вимог закону щодо повного та всебічного зясування всіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи, не визначив кола спадкоємців, які прийняли спадщину, не зясував, яке законодавство підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини, враховуючи, що спадщина відкрилась до введення в дію Цивільного кодексу України.

Матеріалами справи встановлено, що 28.05.2003 року померла ОСОБА_7, яка згідно довідки Ходацької сільської ради №1291 від 17.12.2015 року була прописана і проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_7 залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки (паю) розміром 2,22 умовних кадастрових гектара, що знаходиться на території Ходацької сільської ради, Барського району, Вінницької області в КСП «Нове життя».

30.07.1990 року ОСОБА_7 складено заповіт, згідно якого все своє майно, в тому числі і житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Ходаки, Барського району, Вінницької області вона заповідає своїм дітям: ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4Є, ОСОБА_5 в рівних частках кожній.

Заповіт зареєстровано в реєстрі за №16 та посвідчено головою виконкому Ходацької сільської ради, Барського району, Вінницької області ОСОБА_9 Заповіт до цього часу не скасовано і не змінено (а.с.12).

Згідно довідки Ходацької сільської ради Барського району Вінницької області №908 від 02.09.2015 року спадщину після померлої 28.05.2003 року ОСОБА_7 згідно заповіту прийняли її діти: ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_5Є в рівних долях шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном (а.с.11).

Статтею 548 ЦК України встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, що позивачі фактично прийняли спадщину після смерті матері, шляхом вступу в управління спадковим майном - у спосіб, передбачений п.1 ч.1 ст.549 ЦК РСР, що діяло на час відкриття спадщини та Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженої наказом Мінюсту України від 18.06.1994 року №1815.

Згідно з п.113 зазначеної вище Інструкції доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкодавців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанції про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акту на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на імя спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Стаття 560 ЦК УРСР передбачала, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину (на відміну від вимог ст.1297 ЦК України у нові редакції), який передбачає обовязок отримання свідоцтва про право на спадщину у складі якої є нерухоме майно.

Відповідно до п.109 Інструкції свідоцтво про право на спадщину видається за заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Всупереч вимог чинного цивільного законодавства суд першої інстанції при ухваленні рішення не перевірив обсягу спадкового майна та кола спадкоємців, які прийняли спадщину, не притягнув до участі у справі ОСОБА_5, яка є спадкоємцем після смерті матері за заповітом, згідно довідки Ходацької сільської ради Барського району Вінницької області прийняла спадщину разом з позивачами у справі.

За змістом п.5 ч.1 ст.555 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жодне із спадкоємців не прийняв спадщину. При цьому ЦК України не обмежував строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави.

Відповідно до розяснень п.24 постанови Пленуму верховного Суду країни №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадщину, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

У разі предявлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, змінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу, як співвідповідача (ст.33 ЦПК України).

В даному випадку, якщо позивач не заявляв клопотання про заміну неналежного відповідача, суд першої інстанції повинен відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до розяснень п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» право на апеляційне оскарження мають також особи, які не брали участі у справі, за умови, що суд вирішив питання про їх права та обовязки.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За таких обставин рішення суду в силі залишатись не може і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Розподіл судових витрат у справі провести у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,317,319 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовільнити.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення у справі, яким в задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4 до Ходацької сільської ради Барського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_11 судові витрати в сумі 616 грн. 32 коп.

Рішення суду набуває законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Суддя-доповідач: _______ ОСОБА_12

Судді: _______ Денишенко Т.О.

_______ ОСОБА_13