АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі:

головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Качана В.Я., Желепі О.В.

при секретарі Архіповій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві про визнання батьківства, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року,

встановила:

16.09.2014 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнень від 21.10.2014 р. просив визнати його батьком малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві виключити відомості про ОСОБА_3, 1986року народження, як батька дитини, внести зміни до актового запису №1369 від 19.06.2014 року, зазначивши ОСОБА_2, громадянина Ізраїлю, батьком дитини та змінити прізвище дитини з «ОСОБА_6» на «ОСОБА_6», а по-батькові з «ОСОБА_6» на «ОСОБА_6».

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2014 року провадження у справі відкрито.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року, яка постановлена не виходячи до нарадчої кімнати, відмовлено в задоволенні клопотання представника ОСОБА_4 про повернення ОСОБА_2 його позовної заяви та закриття провадження у справі, яку було відкрито з порушенням правил підсудності.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою вирішити вказане клопотання по суті.

Свої доводи мотивує тим, що відкриваючи провадження у справі суд першої інстанції проігнорував той факт, що позивач є іноземним громадянином, з невідомих причин не застосував спеціальну норму чинного законодавства України при відкритті провадження у справі, яка встановлює підсудність справ, обтяжених іноземних елементом, а обмежився стандартним запитом до відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в м. Києві та Київській області з метою визначення місця реєстрації відповідача по справі.

Під час судового засідання 16 листопада 2015 року було подано письмове клопотання про повернення позивачу позовної заяви та закриття провадження у справі.

Розглядаючи дане клопотання судом було порушено норми процесуального права, якими встановлені вимоги до постановлення ухвал судами першої інстанції.

Обґрунтовуючи незаконність відмови суду першої інстанції у поверненні позовної заяви та закриття провадження у справі зазначила, що ст. 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлені загальні правила підсудності судам України справ з іноземним елементом, у ч.1 якої чітко зазначено, що підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі. Відповідно до п.4 ч.1 ст.76 цього Закону суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні. Оскільки позивач має постійне місце проживання за межами України, Печерський районний суд м. Києва не мав права приймати до свого провадження та розглядати будь-які справи про встановлення батьківства, в яких ОСОБА_2 виступав би позивачем. Оскільки суд не перейшов до розгляду справи по суті, були наявні підстави перевірити правомірність відкриття провадження у справі та застосувати п.2 ч.1 ст.116 ЦПК України щодо передачі справи з одного суду до іншого.

В судовому засіданні представники ОСОБА_4 - ОСОБА_8, ОСОБА_9 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_10 проти задоволення апеляційної скарги не заперечував.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_11 просив апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь по справі, пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року, яка постановлена не виходячи до нарадчої кімнати, відмовлено в задоволенні клопотання представника ОСОБА_4 про повернення позовної заяви та закриття провадження по справі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, клопотання про повернення позову та закриття провадження у справі мотивовано тим, що позивач є іноземним громадянином, між Україною та Ізраїлем не існує будь-яких міждержавних договорів про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, а тому підсудність даної категорії справ повинна визначатись відповідно до п.4 ч.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Вказане твердження колегія суддів вважає необґрунтованим з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі було відкрито 06 жовтня 2014 року.

Можливість повернення позовної заяви після відкриття провадження у справі законом не передбачена.

Правові підстави для закриття провадження у справі визначені ст.205 ЦПК України.

Перелік підстав, зазначених у вказаній статті, є виключним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вказаний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ст. 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до ч.1 ст. 410 ЦПК України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

За положеннями ч.1, ч.5 ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. У разі невідповідності закону України міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір.

Відповідно до ст. 65 Закону України «Про міжнародне приватне право», встановлення та оскарження батьківства визначається особистим законом дитини на момент її народження.

Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є (стаття 16 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Згідно ст. 7 Закону України «Про громадянство» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Як вбачається з матеріалів справи, державна реєстрація народження дитини була здійснена Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві.

За загальним правилом внутрішньої територіальної підсудності, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування (ч.1 ст. 109 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, який є громадянином Ізраїлю, звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом про визнання батьківства та виключення відомостей про ОСОБА_3, як батька, з актового запису про народження дитини за зареєстрованим місцем проживання відповідача, яким є м. Київ, вул. Редутна, 55, що територіально відноситься до Печерського району м. Києва (а.с.24).

Позивач ОСОБА_2 у відповідності до вимог ч.1 ст. 109 ЦПК України звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом про визнання його батьком малолітнього ОСОБА_6, який є громадянином України, до відповідача ОСОБА_3, який зареєстрований в Печерському районі м.Києва.

Посилання в апеляційній скарзі на приписи п. 4 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», яка визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом, якщо у справі про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні, як на підставу для закриття провадження у справі, є необґрунтованими.

Вказана правова норма розширює коло справ з іноземним елементом, підсудних судам України, а не звужує його.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону, обставинам справи і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 312 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року про відмову повернути позовну заяву та закрити провадження у справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/1933/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Остапчук Т.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.