Справа № 2-29/11 Провадження № 22-ц/772/3082/2016Головуючий в суді першої інстанції Гарник М. С.
Категорія Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючої судді Шемети Т.М.,

суддів: Панасюка О.С., Зайцева А.Ю.,

за участі: секретаря судового засідання Топольської В.О.,

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника ДВС Бунича В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Апеляційного суду Вінницької справу за скаргою ОСОБА_2 на дії начальника Чечельницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області,

за апеляційною скаргою Чечельницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області на ухвалу Чечельницького районного суду Вінницької області від 07 вересня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаною скаргою та просила визнати дії начальника Чечельницького РВ ДВС Бунича В.П. щодо винесення Постанови від 15.06.2016 року про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» неправомірними, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.06.2016 року про стягнення з боржника виконавчого збору. Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 11.01.2011 року задоволено позовну заяву ПАТ «Укрсиббанк» про солідарне стягнення заборгованості по кредитному договору з ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 в розмірі 107 733, 91 грн., судовий збір 1 065, 48 грн. та ІТЗ 120,00 грн. По справі видано виконавчий документ, який перебував на виконанні в Чечельницькому районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. 15.06.2016 року начальником Чечельницького РВ ДВС Буничем В.П. винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження»: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом та про виділення в окреме провадження постанову про стягнення виконавчого збору з боржника та витрат на проведення виконавчих дій. 16.06.2016 року винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 9 601, 32 грн.. Вважає дії державного виконавця неправомірними та стверджує, що виконавче провадження підлягало закриттю на підставі п.4 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (в зв'язку із визнанням виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню), і як наслідок для винесення Постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.06.2016 року про стягнення з боржника виконавчого збору законних підстав не було.

Ухвалою Чечельницького районного суду Вінницької області від 07.09.2016 року скаргу ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі: дії начальника Чечельницького РВ ДВС Бунича В.П. про закінчення виконавчого провадження про стягнення солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 боргу за виконавчим листом №2-29/11, виданим Чечельницьким районним судом 20.02.2012 року з підстав, передбачених п.8 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження", та його дії про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 9 601,32 грн. виконавчого збору визнано неправомірними, скасовано постанову начальника Чечельницького РВ ДВС Бунича В.П. про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 9 601, 32 грн. виконавчого збору ВП №51454419 від 16.06.2016 року.

Не погодившись з такою ухвалою суду, Чечельницький РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. Апеляційну скаргу обґрунтовує наступним: суд поновлюючи ОСОБА_2 строк для подачі скарги не врахував, що скаржниця оскаржувала дві окремі дії державного виконавця, вчинені у різні дні. Судом не досліджувались причини пропуску строку оскарження Постанови про закінчення виконавчого провадження. Окрім того, заявник не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що 15.06.2016 року начальник Чечельницького РВ ДВС зобов'язаний був закрити виконавче провадження не на підставі п.8, а на підставі п. 4 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки ухвалу (провадження №6/151/6/16 від 15.06.2016 року) про визнання виконавчого листа цивільній справі № 2/29-11 таким, що не підлягає виконанню Чечельницьким РВ ДВС отримано 21.06.2016 року. Згідно відмітки в ухвалі, вона станом на 21.06.2016 року не набрала законної сили, тому і підстав для закінчення виконавчого провадження № 50196068, щодо боржниці ОСОБА_2 на підставі п.4 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» 15.06.2016 року не було.

В судовому засіданні апеляційного суду представник Чечельницького РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області підтримав повністю з викладених у ній підстав. Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, проаналізувавши докази, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що по-перше, ОСОБА_2 отримала копії оскаржуваних постанов 13.07.2016 року, тому пропустила строк на їх оскарження з поважних причин; по-друге, державним виконавцем не було враховано наявність ухвали Чечельницького районного суду від 15.06.2016 року, якою визнано виконавчий лист по цивільній справі № 2-29/11, виданий Чечельницьким районним судом Вінницької області 10.06.2011 року про стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в сумі 107 733, 91 грн., таким, що не підлягає виконанню. В зв'язку з цим повинна була бути вказана зовсім інша підстава для закриття виконавчого провадження, а тому й постанова про стягнення недоплаченого виконавчого збору є незаконною.

Доводи апеляційної скарги щодо невірного висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 пропустила строк на оскарження дій державного виконавця з поважних причин, є безпідставними, оскільки судом першої інстанції вірно встановлено, що дійсно в матеріалах справи відсутні докази того коли саме боржник ОСОБА_2 отримала копії оскаржуваних постанов, оскільки факт їх направлення (а.с.30) не свідчить про отримання, натомість в матеріалах справи міститься копія заяви ОСОБА_2 про отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору (а.с.34), з якої вбачається, що вона дізналася про існування постанов що оскаржуються від інших солідарних боржників (одним із яких є її однофамілиця ОСОБА_5) 12.07.2016 року, а копію постанови вона отримала 13.07.2016 року, про що свідчить її підпис.

Висновок суду першої інстанції про підставність скарги ОСОБА_2 є помилковим, постановлений без повного з'ясування обставин справи та невірним застосуванням норм матеріального права.

По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

-рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 11.01.2011 року

позов ПАТ «УкрСиббанк» про солідарне стягнення заборгованості по кредитному договору з ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 в розмірі 107 733, 91 грн. задоволено, стягнуто судовий збір в сумі 1 065, 48 грн. та ІТЗ 120,00 грн, на виконання якого 20.02.2012 року було видано виконавчий лист;

-15.06.2016 року представник стягувача ПАТ «УкрСиббанк» Самотес С.А. подав до державної виконавчої служби заяву, у якій повідомив, що рішення суду виконане боржниками в повному обсязі і просив відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» винести постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.12);

-15.06.2016 року начальником Чечельницького РВ ДВС Буничем В.П. винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом та виділено в окреме провадження постанову про стягнення виконавчого збору з боржника в сумі 9 601, 32 грн. та витрат на проведення виконавчих дій в сумі 30 грн. (а.с. 4, 17);

-16.06.2016 року винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 9 601, 32 грн. (а.с. 5).

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

У разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення (ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження»).

У справі що розглядається виконавче провадження триває з 2012 року, в строк, наданий державним виконавцем, боржники рішення суду не виконали, тому було розпочато примусове виконання рішення та нараховано виконавчий збір.

В ході виконавчого провадження з боржників частково було стягнуто виконавчий збір в розмірі 1 172 грн. 07 коп., що підтверджено постановами про закриття виконавчого провадження від 15.06.2016 року (а.с.4, 17), нестягнутим залишилося 9 601 грн. 32 коп. виконавчого збору.

Відповідно до ч. 1ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ст. 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

24.05.2016 року боржник ОСОБА_5 перерахувала стягувачеві ПАТ «Укрсиббанк» 136 798 грн. 50 коп., що підтверджено відповідною квитанцією (а.с.66). тобто виконала рішення суду, з огляду на суму перерахування, повністю.

В разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, що й мало місце в розглядуваній справі, виконавче провадження підлягає закриттю (ст. 49 закону України «Про виконавче провадження»). Отримавши заяву стягувача про повне виконання рішення суду (а.с. 12-14), квитанцію про сплату боржником коштів (а.с. 66), враховуючи що виконання рішення відбулося поза межами строку на добровільне виконання, діючи в межах наданих йому повноважень, підставо закрив виконавче провадження на підставі п.8 ч.1 ст. 49 закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 6 ст. 28 «Про виконавче провадження» у разі завершення виконавчого провадження з підстави, передбаченої п. 8 ч. 1 ст. 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, що й було зроблено державним виконавцем у справі що розглядається.

Отже, враховуючи те, що рішення Чечельницького районного суду від 11.01.2011 року про солідарне стягнення заборгованості по кредитному договору з ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 в розмірі 107 733, 91 грн. на користь ПАТ «Укрсиббанк» було виконане поза межами строку на добровільне виконання рішення, підстав не стягувати виконавчий збір, з огляду на положення ст.ст. 25, 27 закону України «Про виконавче провадження», у державного виконавця не було.

Посилання суду першої інстанції на існування ухвали Чечельницького районного суду від 15.06.2016 року про визнання виконавчого листа, виданого Чечельницьким районним судом Вінницької області 10.06.2011 року про стягнення солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості в сумі 107 733, 91 грн. таким, що не підлягає виконанню, - є невірним, оскільки така ухвала станом на 15.06.2016 року не набрала законної сили, її копія була отримана державним виконавцем лише 21.06.2016 року з відміткою суду, що станом на 21.06.2016 року вона не набула законної сили, а тому й не могла бути врахована державним виконавцем 15.06.2016 року при винесенні постанови про закриття виконавчого провадження (копія ухвали - а.с. 67).

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що державний виконавець, виносячи 15.06.2016 року постанову про закриття виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст. 49 закону України «Про виконавче провадження» та виносячи 16.06.2016 року постанову про відкриття виконавчого провадження по стягненню виконавчого збору, діяв правомірно, у відповідності до вимог ст.ст. 25, 27, 49 закону України «Про виконавче провадження», а тому підстав для задоволення скарги ОСОБА_2 немає. У зв'язку з цим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової: про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_2.

Керуючись ст. ст. 307, 311, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Чечельницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області задовольнити.

Ухвалу Чечельницького районного суду Вінницької області від 07 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нову:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії начальника Чечельницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/ Т. М. Шемета

Судді: /підпис/ О. С. Панасюк

/підпис/ А. Ю. Зайцев

З оригіналом згідно: Т. М. Шемета