Справа № 472/939/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" листопада 2016 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Чаричанського П.О.,

за участю секретаря Фігурської К.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_4 сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1, звернувся в інтересах ОСОБА_3 до суду з позовом про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що 22 лютого 2006 року помер його дідусь ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП №356373 виданого 27 лютого 2006 року ОСОБА_4 сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, актовий запис №05. За життя ОСОБА_5 заповіту не склав.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на домоволодіння №66 по вул. Одеській в с. Миколаївка, Веселинівського району Миколаївської області і земельну ділянку.

15 травня 2012 року помер його батько ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП №165121 виданого 16 травня 2012 року ОСОБА_4 сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, актовий запис №08.

За життя батько ОСОБА_6 своїх спадкових прав не оформив. Інших спадкоємців після смерті дідуся ОСОБА_5, крім померлого батька ОСОБА_6 та нього не має.

У звязку з тим, що 16.07.2004 року його батьки розлучилися, стали проживати окремо і щоб його батько нічого не зробив із спадковим майном, його мати не знаючи діючого законодавства України, яке регулює порядок ступу у спадщину, всі документи які були у його дідуся на вищезазначене майно забрала собі і заховала, при цьому не повідомила про це йому.

Лише на початку травня 2016 року його мати повідомила його і передала документи його дідуся на спадкове майно, що спонукало його 17.05.2016 року звернутися до державного нотаріуса Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини після смерті дідуся ОСОБА_5, але завідувачем Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області листом від 26.05.2016 року було розяснено йому, що заяву про прийняття спадщини мав подати до 22.08.2006 року. Оскільки цього своєчасно не зроблено, то вважається таким, що не прийняв спадщину.

Посилаючись на норми матеріального та процесуального права, просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його дідуся ОСОБА_5.

В судовому засідання представник позивач позов підтримав повністю в тому ж обсязі і з тих же підстав, просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради Веселинівського району Миколаївської області не заперечував проти задоволення позову.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, позивач що ОСОБА_3 являється її сином, а померлий ОСОБА_5 був її свекром, за життя свекор надав їй на зберігання правовстановлюючі документи на майно, що належало йому. Зазначені документи вона зберігала в себе, і лише в 2016 році повідомила свого сина про наявність правовстановлюючих документів.

Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить, заслухавши свідка, прийшов до переконання, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 22 лютого 2006 року в с. Миколаївка Веселинівського району Миколаївської області помер ОСОБА_5, смерть якого було зареєстровано ОСОБА_4 сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, про що 27 лютого 2006 року було зроблено відповідний актовий запис за №05.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданої Веселинівською державною нотаріальною конторою Миколаївської області на запит суду, відсутня заведена спадкова справа після смерті 22.02.2006 року ОСОБА_5.

15 травня 2012 року в с. Миколаївка Веселинівського району Миколаївської області помер ОСОБА_8, смерть якого було зареєстровано виконкомом ОСОБА_4 сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, про що 16 травня 2012 року було зроблено відповідний актовий запис за №08.

Відповідно до свідоцтва про народження позивача ОСОБА_3, в графі батько зазначено ОСОБА_6. Згідно свідоцтва про народження померлого ОСОБА_6, в графі батько зазначено ОСОБА_5.

Виходячи з наведеного померлий ОСОБА_6 був батьком позивача, померлий ОСОБА_5 - дідусем позивача.

Відповідно до ст. 1265 ЦК України, позивач ОСОБА_3 відноситься до пятої черги спадкування за законом після смерті свого дідуся ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно ч. 2 ст. 1270 ЦК України, якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Таким чином позивач ОСОБА_3 мав подати заяву про прийняття спадщини, з урахуванням ч. 2 ст. 1270 ЦК України, по 22.08.2007 року.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 про прийняття спадщини, заяву він подав лише 17.05.2016 року.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 01.03.2013 року узагальнення якого викладенні в листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Не може бути визнано правильною судовою практику про визнання поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини тимчасову втрату правовстановлюючих документів або відсутність оригіналів документів на спадкове майно в період подання заяви, оскільки відповідно до п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при прийнятті заяви про прийняття спадщини нотаріус не перевіряє наявність спадкового майна та його належність спадкодавцю.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, що викладена в постанові від 26.09.2012 року №6-85цс12, «Право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються».

Аналогічна позиція Верховного суду України викладена також в Постанові від 21.09.2016 року №6-1215цс16.

Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Крім, того Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5 (що діяв на момент правовідносин), пункт 207 Розділу 22, надається можливість спадкоємцям подати заяву про прийняття спадщини, шляхом направлення її поштою на адресу нотаріальної контори.

Відповідно до ст.ст. 57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Судове рішення, у відповідності з вимогами ст. 213 ЦПК України, має бути законним і обґрунтованим.

Посилання в позові, що ОСОБА_3 не знав про наявність спадкового майна, не є тою підставою, яка слугує для визначення йому додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Посилання представника позивача, що ОСОБА_3 по роду своєї діяльності практично ввесь час перебуває у відряджені за кордоном, не заслуговують на увагу, так як будь яких доказів, що з моменту відкриття спадщини (22.02.2006 року) по 22.08.2007 року (останній день подачі заяви) він перебував закордоном - не надано.

Згідно копії посвідчення особи моряка ОСОБА_3, видане воно 12.05.2011 року, вже після спливу строку подання заяви про прийняття спадщини.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позов не підлягає задоволенню, а визнання представником відповідача позову - суперечить Закону.

На підставі викладено, керуючись ст. ст. 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_3 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд Миколаївської області шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_9