Справа № 215/3599/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2016 року Тернівський районний суд м.Кривого Рогу

у складі: головуючого, судді - Демиденка Ю.Ю.

при секретарі - Янішевської М.М.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Залюбовського В.В.

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі в залі №1 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

16.08.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення 263289 грн. боргу за договором позики від 08.08.2013 р., стягнення 78990 грн. відсотків за користування грошовими коштами, всього 342279 грн., а також судових витрат та витрат на правову допомогу.

В обґрунтування вказує, що 08.08.2013 р. уклав з ОСОБА_3 договір позики, надавши відповідачу 9500 євро зі строком повернення до 08.08.2016р.. Відповідачем до теперішнього часу борг не повернуто. Тому просить стягнути 263289 грн. боргу, що еквівалентно 9500 євро за курсом НБУ станом на 12.08.2016р. 27,71 грн. за 1 євро, та 78990 грн. відсотків за користування грошовими коштами з розрахунку 10% на рік за період невиконання зобов'язання з 08.08.2013 р. по 08.08.2016 р..

Позивач та його представник - адвокат Залюбовський В.В. в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягають.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно належним чином за місцем реєстрації по АДРЕСА_1, але згідно поштового повідомлення судова повістка повернулася до суду двічі за закінченням терміну зберігання. З вказаних причин суд прийшов до висновку, що відповідач недобросовісно користується своїми процесуальними правами.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача та його представника , позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено копією розписки а.с.6, що між сторонами склалися правовідносини по договору позики.

Згідно ст.ст.1046-1051 ЦК України - за договором позики позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк, та в порядку встановлену договором. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, на його підтвердження може бути представлена розписка позичальника.

Згідно ст.ст.526- 527, 530, 610-611 ЦК України - зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно розписок від 08.08.2013 р. відповідач ОСОБА_3 взяв в борг у ОСОБА_1 9500євро на місяць зі сплатою 10%, однак взяте на себе зобов'язання не виконав.

Таким чином, оскільки відповідач борг в повному обсязі не повернув, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 263289 грн. боргу., що еквівалентно 9500євро за курсом НБУ 27,71 грн. за 1 євро а.с.64.

В частині позову ОСОБА_1 про стягнення 78990 грн. відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 10% на рік слід відмовити.

Згідно ст.ст.611, 625 ЦК України уразі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вище вказаним законом не передбачена відповідальність за прострочення виконання зобов'язання 10% на рік.

Крім того договір про сплату відсотків в іноземній валюті між фізичними особами є нікчемним відповідно до ст.ст.215 ч.2, 216 ч.1 ЦК України і таким чином недійсним правочином, таким що не створює юридичних наслідків.

Недійсність такого правочину прямо передбачена ст.ст.17, 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 р. згідно якої валютне кредитування є фінансовою, банківською послугою з кредитування. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку, та забороняється здійснювати без отримання банківської ліцензії. Особи, винні у здійсненні банківської діяльності без отримання банківської ліцензії, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст.81, 88 ЦПК України при задоволенні позову підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь позивача понесені судові витрати - 2633 грн. судового збору та 2000грн. за надання правової домоги.

На підставі ст.ст.611, 625, 1046-1051 ЦК України, ст.ст.17, 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», керуючись ст.10, 27,31,60,81,88, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 НОМЕР_1 - 263289 грн. боргу за договором позики від 08.08.2013 р., 2633 грн. судового збору; 2000грн. за надання правової допомоги, а всього 267922 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Позивач має право оскаржити рішення подавши на протязі 10 днів з дня проголошення рішення апеляційну скаргу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу.

Відповідач має право на протязі 10 днів з дня отримання копії рішення подати до Тернівського районного суду заяву про перегляд заочного рішення.

СУДДЯ: