У х в а л а

13 січня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Гуменюка В.І.,Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Одеської міської ради, комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла», департаменту міського господарства Одеської міської ради, Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, третя особа - орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та такими, що не набували права користування житловим приміщенням, часткове виключення записів з розпорядження органу приватизації, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, виключення частини формулювання зі свідоцтва про право власності на житло,

в с т а н о в и л а:

6 січня 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 звернувся до Верховного Суду України із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пункту 4 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зазначають, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16 квітня 2015 в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року касаційну скаргу на ухвалені в справі судові рішення відхилено.

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 просять скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 7 жовтня 2015 року, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 наводять постанову Верховного Суду України від 12 червня 2013 року (справа

№6-32цс13).

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пункту 4 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що позивачі не довели, що їхні права порушені в результаті передачі ОСОБА_11, ОСОБА_7 та неповнолітнім дітям ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спірної квартири у власність в порядку приватизації, оскільки волевиявлення учасників даного правочину є вільним і відповідає їхній внутрішній волі.

У наданій для порівняння постанові від 12 червня 2013 року Верховний Суд України висловив правову позицію, що оскільки положення Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 Цивільного кодексу України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Посилання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на постанови пленуму Верховного Суду України, згідно вимог частини першої статті 355 ЦПК України , не можуть слугувати підставою для звернення до Верховного Суду України із заявою про перегляд судових рішень.

Отже, зміст наданої ОСОБА_4 та ОСОБА_6 для порівняння постанови Верховного Суду України не свідчить про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеним у цій постанові висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Одеської міської ради, комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла», департаменту міського господарства Одеської міської ради, Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, третя особа - орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та такими, що не набували права користування житловим приміщенням, часткове виключення записів з розпорядження органу приватизації, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, виключення частини формулювання зі свідоцтва про право власності на житло за заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
В.І. Гуменюк
Л.І. Охрімчук