Єдиний унікальний номер 741/1128/16
Провадження № 2/741/462/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 31 серпня 2016 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати - ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок АДРЕСА_1. Вона (позивач) спадщину прийняла, але нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначений житловий будинок, в зв'язку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа.

ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті матері.

В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі.

Представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, сільський голова подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі їх представника за наявними в ній матеріалами.

Суд розглядає справу в відсутності сторін за наявними у справі доказами.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 за життя заповіту не складала, а тому спадкування після її смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження та про укладення шлюбу (а.с. 11).

З копії спадкової справи № 47/2016 до майна померлої ОСОБА_2 (а.с. 21-33) вбачається, що у встановлений законом строк ОСОБА_1 подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті матері.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок в зв'язку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою № 618/02-31 від 16 серпня 2016 року (а.с. 15).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 був збудований у 1962 році, що підтверджується записом у технічному паспорті на житловий будинок (а.с. 14).

Абзацом 2 п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, встановлено, що не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Згідно Закону УРСР «Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР» від 2 червня 1968 року кожна сільська рада вела погосподарські книги. В загальній частині особового рахунку записувались прізвище, ім'я, по-батькові голови сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку.

Іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості на той час діючим законодавством передбачена не була, за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримання, спадкування.

Правові норми нового ЦК України 2003 року, які регулюють набуття права власності на нерухоме майно, не поширюються на дані відносини, оскільки закон не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує відповідальність особи (ст. 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України).

З введенням в дію Закону України «Про власність» 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15 квітня 1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства.

З довідки виконавчого комітету Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 854/3-14 від 11 серпня 2016 року (а.с. 5) вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 згідно записів погосподарської книги № 12 особовий рахунок НОМЕР_2 належав ОСОБА_2.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 за життя набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

З матеріалів справи видно, що на спадковий будинок виготовлена технічна документація (а.с. 12-14).

За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими на законі та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 1261 ЦК України, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, власником житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 47,9 кв. м., житловою площею 24,1 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами (веранда, сарай, сарай, погріб, вбиральня, огорожа, ворота з хвірткою) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв