АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/8728/15-ц 22-ц/774/795/К/16
Справа № 214/8728/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження 22ц/774/795/К/16 Прасолов В.М.
Категорія - 19 (ІV) Доповідач - Михайлів Л.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

06 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

секретар: Чубіна А.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізінгова компанія "ВАШ АВТО" на заочне рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 16 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізінгова компанія "ВАШ АВТО" про визнання договору недійсним стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізінгова компанія "ВАШ АВТО" (надалі- ТОВ «Лізінгова компанія «ВАШ АВТО») про визнання договору недійсним стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позову зазначив, що 11.07.2015 року він уклав з відповідачем ТОВ «Лізінгова компанія «ВАШ АВТО» договір № 000003 фінансового лізінгу з додатками. Предметом укладеного договору лізингу виступив автомобіль: Hyndai Elantra 2014 року випуску, який відповідач зобов'язався передати йому у користування за плату на певний строк, визначений договором. На виконання умов вказаного договору позивачем було внесено на рахунок відповідача адміністративний платіж у розмірі 47 000 грн. Вказана сума, як вважав позивач є частковою оплатою транспортного засобу, а отже на протязі двох днів він повинен був отримати автомобіль, відповідно до договору. Однак пізніше виявилось, що сплачені позивачем грошові кошти є винагородою лізінгодавцю за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладенням договору. Посилаючись на те, що на сьогоднішній день придбання автомобіля Hyndai Elantra 2014 року випуску на умовах фінансового лізингу позивача не влаштовує та враховуючи, що зі змісту договору фінансового лізингу, вбачається що він не відповідає вимогам Закону України "Про захист прав споживачів" та укладений внаслідок нечесної підприємницької практики з боку відповідача просив суд: визнати укладений між сторонами договір фінансового лізінгу №000003 від 11.07.2015 року недійсним, стягнути з ТОВ «Лізінгова компанія «ВАШ АВТО» на свою користь грошові кошти у розмірі 47 000 грн.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 16 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано Договір фінансового лізингу від 11 липня 2015 року, укладений між ТОВ "Лізингова компанія "ВАШ АВТО" та ОСОБА_2 - недійсним.

Стягнуто з ТОВ ""Лізингова компанія "ВАШ АВТО" на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 47000 грн. та на користь держави судовий збір в сумі 974,40 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 -відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права.

На думку апелянтів суд першої інстанції не вірно витлумачив норми чинного законодавства, які регулюють відносини, що склались саме з даного правочину. Так укладений договір фінансового лізингу відповідає нормам діючого законодавства, а саме ст. ст. 202,203 ЦК України. Підтвердження отримання позивачем повної, необхідної, доступної та достовірної інформації про положення договору є особисте підписання позивачем кожної його сторінки та додатків до нього, що підтверджує і те, що сторони досягли згоди по всіх істотних умовах. Судом не прийнято до уваги і те, що на виконання договору позивач добровільно сплатив адміністративний платіж.

Укладений між сторонами договір містить детальний опис умов отримання предмета лізингу та порядок сплати за предмет лізингу. Суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення не зробив належного вмотивування в чому саме полягає порушення відповідачем чинного законодавства, не взяв до уваги норми спеціальних законів, які регулюють такий вид діяльності, як фінансовий лізинг, та не врахував того, що Закон України «Про захист прав споживачів» не регулює правовідносини у сфері укладення, виконання, розірвання договорів фінансового лізингу. На думку апелянта незрозумілим є і висновок суду щодо укладення оскаржуваного правочину на невизначений термін, оскільки строк дії, як самого договору та к і строку лізингу чітко встановлений правочином п.п.2.1 та 2.2 Договору, крім того укладення правочину на невизначений термін не заборонено чинним законодавством України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Вказаним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Задовольняючи позов та визнаючи укладений між сторонами договір фінансового лізингу недійсним суд першої інстанції, виходив з того, що спірний договір містить несправедливі умови в розумінні положень Закону України «Про захист прав споживачів».

Колегія суддів не може погодитись з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 11 липня 2015 року між ТОВ "Лізінгова компанія «ВАШ АВТО» та ОСОБА_2 було укладено договір фінансового лізингу № 000003, предметом якого є автомобіль Hyndai Elantra 2014 року випуску, вартістю на час укладення договору 197 39,50 доларів США, що еквівалентно 469 00 грн. (п.п. 1.1, 8.2 договору)

Пунктом 1.7 договору про фінансовий лізинг передбачено, що предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмета лізингу.

Згідно п. 8.1 договору лізингові платежі, інші платежі, а також будь-які інші платіжні зобов'язання, передбачені цим договором розраховуються в доларах США на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінних курсом долара США до української гривні чинним на робочий день виписку рахунку або квитанції на сплату платежів.

Відповідно до додатку №1до договору адміністративний платіж складає 1 973,95 доларів США, авансовий платіж 822,48 доларів США, комісія за передачу 592,18 доларів США. Курс долара встановлений 23,80 гривні на 1 долар США.

Згідно квитанції №52 від 11 липня 2015 року позивачем було здійснено оплату, в рахунок сплати адміністративного платежу у сумі 47 000 грн.

Відповідно до 9.7 договору грошові кошти, які сплачуються лізингоодержувачем до моменту отримання предмета лізінгу, незалежно від їх призначення яке вказується у квитанції зараховуються у наступному порядку: -адміністративний платіж, авансовий платіж, комісія за передачу предмета лізінгу.

30 липня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до ТОВ "Лізінгова компанія «ВАШ АВТО» з проханням розірвати укладений між ними договір фінансового лізингу та повернути сплачені ним за договором кошти.

ТОВ "Лізінгова компанія «ВАШ АВТО», листом від 19 серпня 2015 року вих. № 42, повідомило ОСОБА_2, що з 30.07.2015 року укладений між ними договір фінансового лізингу вважається розірваним. Разом з тим, згідно п. 12.1 договору, поверненню підлягає 60 % від сплаченого авансового платежу, а 40 % утримується в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає (а.с. 16).

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм, (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" за договором фінансового лізингу - лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 16 цього Закону передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється у порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Отже, згідно положень вищезазначеного закону, перелік можливих, обумовлених сторонами, лізингових платежів не є вичерпним.

Одним із фундаментальних принципів приватноправових відносин є принцип свободи договору, який закріплено у пункті 3 статті 3 ЦК України.

Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього ж кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Розділом 12 укладеного між сторонами договору встановлено порядок розірвання договору, порядок повернення коштів та відповідальність сторін за невиконання умов договору.

Згідно п. 12.1 договору, лізингоодержувач який сплатив адміністративний платіж, частково або повністю сплатив авансовий внесок та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням, про що має повідомити лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням щодо розірвання договору, шляхом направлення відповідного листа рекомендованою кореспонденцією на адресу лізингодавця. У строк, встановлений чинним законодавством, лізингодавець розглядає заяву лізингоодержувача та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. В такому випадку поверненню підлягає 60 % (шістдесят відсотків) від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів, 40 % (сорок відсотків) лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає.

Отже, ТОВ "Лізінгова компанія «ВАШ АВТО» відмовляючи ОСОБА_2 у поверненні адміністративного платежу діяло відповідно до положень укладеного між ними договору.

Твердження ОСОБА_2 в позовній заяві про те, що положення укладеного договору фінансового лізингу є несправедливими згідно ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" спростовуються нормами чинного законодавства та матеріалами справи.

Так, колегія суддів вважає, що в даному випадку суд першої інстанції невірно взяв за основу вищевказану норму закону, як підставу для задоволення позову ОСОБА_2 з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про захист прав споживачів» не регулює правовідносини у сфері укладання, виконання, розірвання договорів фінансового лізінгу, вказані правовідносини регулюються нормами спеціального закону, яким в даному випадку є Закон України «Про фінансовий лізінг».

Згідно п. 17.4, укладеного між сторонами договору, підписанням даного договору та додатків до нього лізингоодержувач заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ " Лізінгова компанія «ВАШ АВТО ", що стосуються змісту даного договору та додатків до нього, проінформований про всі можливі витрати і ризики у зв'язку із укладенням та виконанням даного договору.

Відповідно до п. 17.5 договору клієнт своїм підписом засвідчує факт ознайомлення та згоду з умовами договору, підтверджує свої права та обов'язки за договором, підтверджує здатність набувати прав та обов'язків за договором, умови договору йому зрозумілі та він вважає їх справедливими по відношенню до себе (а.с. 10 зворот).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 підписав кожну сторінку договору лізингу №00003 та додатків №1 та №2 до нього, що є підтвердженням факту ознайомлення його з усіма істотними умовами цього договору, який укладено за принципом свободи волевиявлення сторін.

Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними і висновки суду що спірний договір фінансового лізінгу укладений на невизначений строк, оскільки вказаний висновок суду спростовується самим договором.

Так, відповідно до п.2.1 - 2.3 Договору даний договір вступає в закону силу з моменту його підписання сторонами та діє протягом 78 календарних місяців, але у будь якому випадку до повного виконання зобов'язань сторонами. Строк лізінгу починається з моменту передачі предмета лізінгу та підписання Акту приймання-передачі предмета лізінгу та закінчується через 60 календарних місяців з моменту підписання Акту приймання-передачі предмета лізінгу та в останньому місяці сплати лізингового платежу за додатком №3 до Договору, якщо інше не передбачене договором. Дія договору фінансового лізінгу припиняється або з моменту переходу права власності на предмет лізінгу Лізонгодержувачу, або у випадку повернення предмету лізінгу. При наявності невиконаних між сторонами взаємних зобов'язань (в т.ч фінансових) договір фінансового лізінгу у цій частині діє до повного їх виконання.

Законом України "Про фінансовий лізинг" передбачено порядок, умови та наслідки розірвання договорів фінансового лізингу лізингоодержувачем в односторонньому порядку.

Згідно ст. 7 вищезазначеного Закону лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку.

Лізингоодержувач має право вимагати відшкодування збитків, у тому числі повернення платежів, що були сплачені лізингодавцю до такої відмови.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для визнання договору недійсним стало те, що на сьогоднішній день позивача придбання автомобіля, на умовах фінансового лізингу не влаштовує, оскільки зазначені умови є, на його думку несправедливими до нього як до споживача, при цьому зазначає що сторони не дійшли згоди по всім істотним умовам : предмет лізингу не містить індивідуальні ознаки.

Переглядаючи справу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу, строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу, розмір лізингових платежів та інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Аналогічне визначення договору лізингу міститься і у статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг".

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про фінансовий лізинг», предметом договору фінансового лізингу може бути неспоживча річ, визначена індивідуальними ознаками.

Згідно договору укладеного між сторонами предметом договору є автомобіль Hyndai Elantra 2014 року випуску, об'єм двигуна, 1591, тип КПП - мех, привід -передній (п.1.1 Договору).

Враховуючи зазначене, вимоги ч. 1 ст. 806 ЦК України щодо визначення предмету лізингу специфікації сторонами виконане.

Доводи позивача, викладені в позовній заяві про те, що індивідуальні ознаки, відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Закону України «Про фінансовий лізинг» повинні більш детально характеризувати річ, з урахуванням зазначеного, не можна вважати обґрунтованим.

Враховуючи зазначене твердження позивача на те, що договір укладений на умовах, які ним розцінені як несправедливі та порушують його права, є безпідставними.

Що стосується посилання позивача , щодо незрозумілості йому як споживачу передбачених договором лізингових платежів, колегія суддів зазначає наступне.

Так, спірним договором визначено, що адміністративний платіж - першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату. Розмір адміністративного платежу відображається у Додатку №1 до договору та становить погоджений сторонами відсоток від вартості предмета лізингу, яким відповідно до умов договору та додатку №2 є транспортний засіб марки Hyndai Elantra вартістю 19 739,50 доларів США, Додатком №1 до спірного договору передбачено, що авансовий платіж становить 50% від вартості предмету лізінгу та складає 9869,75 доларів США; щомісячний авансовий платіж складає 822,48 доларів США, адміністративний платіж складає 10% від вартості предмету лізінгу 1973,05 дол.США, , комісія за передачу предмета лізінгу становить 3% від вартості предмету лізінгу та складає 592,18 доларів США.

За договором лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес лізингоодержувача - в можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність.

Таким чином висновок суду, про відсутність у договорі конкретних визначень та розмірів лізингових платежів як підстави для визнання його недійсним є таким що не ґрунтується на законі, оскільки ст. 10 спірного договору чітко визначено поняття «Лізингові платежі» та вказані відповідні конкретні формули, на підставах яких були враховані конкретні суми. Крім того, відповідно до п. 10.1 ст. 10 договору складові лізингових платежів, їх суми та дати платежів, визначені в графіку лізингових платежів у додатках № № 1, 2 до цього договору, які є невід'ємною його частиною.

Колегія суддів враховує і те, що заявляючи позов про визнання договору недійсним ОСОБА_2 заявляє підставою недійсності: введення його в оману, порушення права на інформацію, здійснення товариством нечесної підприємницької діяльності та укладення договору на несправедливих умовах.

З інших підстав позов не заявлено.

За таких, обставин суд всупереч ст. ст. 212-214 ЦПК України не дослідив умови спірного договору, не встановив суть спірних правовідносин та фактичні обставини справи, а також норми права, яка регулює спірні правовідносини, не застосував, та прийшов до передчасного висновку про визнання договору недійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

У зв'язку з неповним з'ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи зазначене колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь відповідача ТОВ "Лізінгова компанія «ВАШ АВТО», понесені ними судові витрати на суму 1072,50 грн., за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізінгова компанія "ВАШ АВТО" задовольнити.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 16 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізінгова компанія "ВАШ АВТО" про визнання договору недійсним стягнення грошових коштів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізінгова компанія "ВАШ АВТО" судовий збір у сумі 1072,50 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним чинності.

Головуючий: Л.В. Михайлів

Судді: А.П. Барильська

І.Є. Ляховська