РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2016 року Провадження №2/425/522/16

Справа №425/1931/16-ц

м.Рубіжне Луганської області Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Овчаренко О.Л.,

при секретарі - Вада Ю.С., Гайворонській І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Рубіжне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров,я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 200000 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вироком Рубіжанського міського суду від 19 листопада 2015року, який набрав законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк у вигляді 1 року 6 місяців. Зазначеним вироком встановлено, що 03 квітня 2015 року приблизно о 06-10 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ Сенс» з реєстраційним номером НОМЕР_2, рухаючись зі швидкістю приблизно 60 км/год по трасі Р66 зі сторони м. Рубіжного в сторону м. Сєвєродонецька Луганської області, поблизу будинку № 12, розташованого по вул. Заводській м. Рубіжного, здійснив наїзд на неї, позивачку, яка на момент наїзду перетинала проїзну частину траси Р66 справа наліво відносно руху автомобіля «ЗАЗ Сенс», в результаті чого вона отримала тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент завдання. З 03 квітня по 21 травня 2015року вона знаходилась на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Рубіжанської ЦМЛ. За цей період їй зроблено три хірургічні операції. В період лікування травм у неї виявлено цукровий діабет, якого раніше не було. В цей період для знеболювання їй вводили препарати, що містять наркотичну складову. З 21 травня 2015року вона продовжувала лікування на денному стаціонарі травматологічному відділенні Рубіжанської ЦМЛ. У цей період у неї на нозі залишався апарат Ілізарова, продовжувалось медикаментозне лікування з прийняттям знеболюючих препаратів. У зв'язку з одержаними травмами 28 липня 2015року їй встановлена друга група інвалідності, і медико-соціальною комісією визначено, що її життєдіяльність значно обмежена. Рухатись самостійно в цей час вона не могла, відчувала фізичний біль. 24 листопада 2015 року при плановій госпіталізації у травматологічному відділені Рубіжанської ЦМЛ їй було зроблено чергову операцію з видалення раніше встановленого апарату з наступним накладенням гіпсової пов'язки. Лікування стаціонарно у відділенні продовжувалось до 16 грудня 2016 року. В цей період для знеболювання їй вводили препарати, що містять наркотичну складову, і вона була виписана з діагнозом незрощений перелом в/з великоберцової кістки лівої голені та висновком про стійку непрацездатність. У зв'язку з одержаними травмами, наслідком чого стала стійка непрацездатність, і необхідністю продовження лікування 09 лютого 2016року вона була змушена звільнитись з роботи у СШ № 1 за власним бажанням. Для вирішення питання щодо незрощеного перелому в/з великоберцової кістки лівої голені 14 березня 2016 року вона була госпіталізована у травматологічне відділення Рубіжанської ЦМЛ, де 16 березня 2016 року їй було зроблено чергову операцію. Лікування проводилось у стаціонарі до 20 травня 2016 року. В цей період для знеболювання їй вводили препарати, що містять наркотичну складову, 27 квітня 2016 року проводили певні чергові хірургічні дії. Виписана вона була на нозі з апаратом Ілізарова. За рекомендаціями лікаря вона продовжує лікування і по цей час. Внаслідок отриманого після ДТП каліцтва та лікування вона зазначала сильного фізичного болю та страждань, які відчуває вже більше року і по теперішній час. Внаслідок протиправних дій відповідача її житя, яке було активне до отримання нею каліцтва, дуже змінилось. Вона позбавлена можливості реалізації своїх здібностей у суспільній діяльності, роботі, обмежена в спілкуванні з друзями, колишніми колегами по роботі тощо, що спричиняє їй моральні страждання. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, та додатково пояснила, що 03.04.2015 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої вона була дуже спотворена, її ніхто не впізнавав. Догляд за нею як в лікарні, так і вдома по теперішній час здійснює її чоловік ОСОБА_3, оскільки вона потребує сторонньої допомоги. Вона не може вільно самостійно пересуватись, встати, лягти та вдягнутися без сторонньої допомоги. Її здоров,я безповоротно втрачно, кістка на нозі до сіх пір не зрослась як належить, тому до теперішнього часу вона вживає знеболлючі медичні препарати. Оскільки окрім її чоловіка за нею нікому доглядати, то чоловік вимушений був звільнитись з роботи, щоб доглядати за нею. Тепер вона майже завжди знаходиться вдома або ж в лікарні, бо її життєдіяльність різко обмежена. До ДТП вона працювала завгоспом в школі, її робота була пов,язана з постійною активною діяльністю. Але вона вимушена була звільнитись з роботи за власним бажанням, бо не могла виконувати свої трудові обов,язки, оскільки їй встановлена друга група інвалідності. По вулиці вона пересувається на інвалідному візку, а вдома з паличкою або ж за допомогою чоловіка. На її нозі в період часу з 15.04.2015р. по 20.11.2015р. був встановлений апарат Ірізарова, потім його повторно встановили 16.03.2016р. До теперішнього часу цей апарат знаходиться у неї на нозі, бо не зростається кістка. Її спілкування з рідними та близькими після ДТП різко обмежилось. На стаціонарному лікуванні вона перебувала з 03.04.2015р. по кінець травня 2015 року, потім з кінця листопада до середини грудня 2015 р., з 14.03.2016р. по травень 2016р. В інший час вона знаходилась вдома, але кожного два тижні вона проходить огляд в лікарні. Вона перенесла 6 операцій на нозі, руці. Рухи її лівої руки обмежені, вона не може її підійняти, обпертися на неї, тому і не може користуватись милицями. Вона може пересуватись метрів зо два за допомогою чоловіка і палички, стояти більше 10 хвилин не може, іноді чоловік переносить її на руках. По сходах вона піднятись не може, в цьому їй допомагає чоловік. До сих пір вона відчуває біль в нозі, лікар прописав їй знеболювальне. Раніше вона вела активний спосіб життя, мала дачу, де працювала, працюювала також у матері на городі, але тепер не може цього робити. Внаслідок переживань з приводу отриманих після ДТП тілесних ушкоджень в неї порушився сон, весь час вона приймає снодійне, перебуває в нервовому напружені, і до сих пір відчуває сильні душевні переживання. Вона отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1074 грн., а коли працювала, то її заробіток був більший. Вона живе з чоловіком, діти та онуки живуть за межами м.Рубіжне. Її матір живе у Сватівському районі, їй вже 80 років. Поїхати до матері внаслідок свого стану здоров,я вона не може, коли захоче. Раніше вона кожного тижня їздила до матері, допомагала їй. Також вона не має можливості поїхати до дочки та онуків. Коли два роки тому народився її молодший онук, вона думала, що піде у відпустку і поїде до дочки з онкуами, але не судилося, бо сталася ДТП. Не заперечує, що 11500грн., які були надані їй відповідачем на підставі розписок, можна зарахувати в рахунок відшкодування їй моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, додатково суду пояснив, що страхова компанія відшкодувала позивачці витрати на лікування в розмірі 22381,37 грн. та моральну шкоду в розмір 1119,05 грн. Вважає за можливе зарахувати суму грошових коштів в розмірі 11500 грн., яку відповідач сплатив позивачці після ДТП, в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав часково в розмірі 20000 грн. та пояснив, що після ДТП по мірі можливості він допомогав позиваці. Він працює та отримує мінімальну заробітну плату, таких грошей, які позивачка просить з нього стягнути, він не має.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ПрАТ «СК АСКО ДС» в судове засідання не з,явився, надав письмові пояснення, з яких вбачається, що 02.12.2014 р. між ПрАТ «СК АСКО ДС» та ОСОБА_2 було укладено договір обов,язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який оформлено полісом НОМЕР_3. В період дії договору 03.04.2015 р. в м.Рубіжне сталася ДТП за участі забезпеченого транспортного засобу під керуванням відповідача та позивача, яка була пішоходом. Внаслідок ДТП позивач отримала тілесні ушкодження. 22.02.2016 р., 02.05.2016 р. та 30.06.2016 р. позивач звернулась до ПрАТ «СК АСКО ДС» з заявою про виплату їй страхового відшкодування, і ПрАТ «СК АСКО ДС» виплатило ОСОБА_1 18069,10 грн., 3288,77 грн. та 1023,50 грн. страхового відшкодування витрат на лікування, а також 903,45 грн., 164,44 грн. та 51,16 грн. відшкодування моральної шкоди. Просить розглянути справу у відсутність представника ПрАТ «СК АСКО ДС».

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідка ОСОБА_3, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 19.11.2015 року, який набрав законної сили 22.12.2015 року, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п,ять) років без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням та йому встановлено іспитовий строк у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців.

Як вбачається з зазначеного вироку суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що він 03 квітня 2015 року приблизно о 06-10 год., керуючи автомобілем марки «ЗАЗ Сенс» з реєстраційним номером НОМЕР_2, рухаючись зі швидкістю приблизно 60 км/год по трасі Р66 зі сторони м.Рубіжного в сторону м.Сєвєродонецька Луганської області, поблизу будинку № 12, розташованого по вул. Заводській м. Рубіжного, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1, яка на момент наїзду перетинала проїзну частину траси Р66 справа наліво відносно руху автомобіля «ЗАЗ Сенс», в результаті чого ОСОБА_1 отримала тяжкі тілесні ушкодження. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 111 від 26.06.2015 р. потерпілій ОСОБА_1 в результаті ДТП були завдані тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ; забиття головного мозку 1-2 ст.; забитої рани підборіддя; садна обличчя; закритого перелому лонної і сідалищної кісток зліва без зміщення уламків; перелому 2, 3, 4, 5, 6 ребер зліва; закритого перелому лівої лопатки із зміщенням уламків; закритого перелому анатомічної шийки лівої плечової кістки із зміщенням уламків; відкритого перелому ліктьового відростку лівої ліктьової кістки з невеликим зміщенням уламків; закритого уламчатого перелому обох кісток верхньо-середньої третини лівої гомілки зі зміщенням уламків; забиття лівого колінного суглобу; забитої рани обох кистей, - які ускладнились у своєму русі травматичним шоком 2-3 стадії, і в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент завдання. (а.с.6-7). Відповідно п. 4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вина відповідача ОСОБА_2 у заподіянні шкоди ОСОБА_1 встановлена вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 19.11.2015 року та відповідно до вимог ч. 2 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Відповідно до полісу НОМЕР_3 обов,язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії з 03.12.2014 р. по 02.12.2015 р. цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час скоєння кримінального правопорушення була застрахована ПрАТ «СК АСКО ДС» (с.23).

22.02.2016 р., 02.05.2016 р. та 30.06.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до ПрАТ «СК АСКО ДС» із заявамми про виплату їй страхового відшкодування (а.с.34,36,38). ПрАТ «СК АСКО ДС» відповідно до страхових актів №148/15 ГО від 24.02.2016 р., №148/15/2 ГО від 07.07.2016 р. та №148/15/3 ГО від 19.08.2016 р. виплатило ОСОБА_1, зокрема, і на відшкодування моральної шкоди 903,45 грн., 164,44 грн., 51,16 грн. (а.с.35, 37,39) З копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12ААА №157536 від 28.07.2015 р. вбачається, що ОСОБА_1 первинно з 28.07.2015 р. на строк до 01.08.2016 року було встановлено другу групу інвалідності за загальним захворюванням з ураженням опорно-рухового апарату. В графі «висновок про умови та характер праці» зазначено -життєдіяльність значно обмежена, в графі «рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності» - «Д» спостереження, стаціонарне лікування, санаторно-курортне лікування, милиці, тростина (а.с.70)

Згідно копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12ААА №441407 від 23.08.2016 р. вбачається, що ОСОБА_1 повторно з 01.08.2016 р. на строк до 01.08.2017 року було встановлено другу групу інвалідності за загальним захворюванням з ураженням. В графі «висновок про умови та характер праці» зазначено -життєдіяльність значно обмежена, в графі «рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності» - «Д» спостереження, стаціонарне лікування, оперативне, санаторно-курортне лікування, милиці, тростина (а.с.57)

З виписного епікрізу історії хвороби №2361 вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на лікуванні в травматологічному відділенні Рубіжанської ЦМЛ з 03.04.2015 р. по 21.05.2015 р. з приводу -ДЗ «політтравма закрита ЧМТ; перелом виличної кістки зліва, забиття головного мозку 1-2 ст.; забита рана підборіддя; садна обличчя; закритий перелом лонної і сідалищної кісток зліва без зміщення уламків; закритий перелом лівої лопатки зі зміщенням уламків; закритий перелом анатомічної шийки лівої плечової кістки зі зміщенням уламків; відкритий перелом ліктьового відростку лівої ліктьової кістки п б типу з невеликим зміщенням уламків; закритий уламчатий перелом обох кісток верхньо-середньої третини лівої гомілки зі зміщенням уламків; забиття лівого колінного суглобу; забита рана обох кистей, травматичний шок 2-3 ст.» При надходженні до лікарні, а також 15.04.2015 р., 23.04.2015 р. проведені операції (а.с.10)

Згідно виписного епікрізу історії хвороби №1163, ОСОБА_1 перебувала на лікуванні в травматологічному відділенні Рубіжанської ЦМЛ на денному стаціонарі з 22.05.2015 р. по 19.06.2015 р. з приводу -ДЗ «консолідуючий металосинтезований перелом в/з лівої плечової кістки, консолідуючий перелом в/з обох кісток лівої гомілки, апарат Ілізарова». (а.с.8)

З виписного епікрізу історії хвороби №2082 вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на лікуванні в травматологічному відділенні Рубіжанської ЦМЛ з 14.03.2016 р. по 20.05.2016 р. з приводу -ДЗ «незрощений перелом (псевдосуглоб) в/з великоберцової та зрощений перелом в/з малоберцової кістки лівої гомілки. Зрощений металосинтезований перелом анатомічної шийки лівої плечової кістки, змішана контрактура лівого плечового суглоба. Сахарний діабет, п тип.». 16.03.2016 р. проведена операція, зокрема, з накладенням апарату Ілізарова на ліву гомілку. Також зазначений епікриз має запис про те, що ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Рубіжанської ЦМЛ з 24.11.2015 р. по 16.12.2015 р. з діагнозом «незрощений перелом в/з великоберцової кістки лівої гомілки, АВФ. Зрощений МОЗ в/з лівої плечової кістки, посттравматична контрактура лівого плечового суглоба 2-3 ст.».(а.с.12) Копія трудової книжки позивачки ОСОБА_1 містить запис про те, що з 01.11.2002 р. вона працювала на посаді завгоспа «Рубіжанської загальноосвітньої школи 1-2 ступенів», 09.02.2016 р. звільнена з роботи за власним бажанням. (а.с.53-55)

Судом в порядку ст.ст.63, 180 ЦПК України для встановлення фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, був допитаий свідок ОСОБА_3, який суду пояснив, що позивачка ОСОБА_1 є його дружиною. Після ДТП, яка сталася 03.04.2015 р. з вини відповідача ОСОБА_2, життя його дружини зовсім змінилось. Без його допомоги дружина може тільки лежати. У всьому іншому він їй допомагає, а саме, пересуватись по квартирі, по вулиці, допомагає одягатись, помитися, сходити в туалет, готує їжу тощо. Працювати він не може, хоча і має гарні пропозиції, бо здійснює догляд за дружиною. До ДТП його дружина вела активний спосіб життя, офіційно працювала, допомогала своїй матері на городі, працювала на дачі його матері. Мати його дружини живе у Сватівському районі, є особою похилого віку, але часто до неї вони поїхати і допомогти по господарству не можуть через отримані внаслідок ДТП травми дружини. На милицях ОСОБА_1 пересуватись не може, бо не може опиратись на хвору ліву руку. Тому він допомагає дружині пересуватись, іноді переносить на руках. З часу ДТП і до теперішнього часу дружина потребує сторонньої допомоги. ОСОБА_1 відчуває себе неповноцінною людиною, іноді каже, що не хоче жити, перебуваючи в такому безпорадному за станом здоров,я стані. Після ДТП ОСОБА_1 стала знервованою, часто перебуває в пригніченому стані. Позивачка звільнилась з роботи, де працювала завгоспом, бо не могла виконувати свою трудові обов,язки через стан здоров,я, маючи інвалідність 2 групи. Він до сих пір робить дружині знеболюючі уколи, бо вона відчуває фізичний біль, зокрема, і в нозі, яка не зростається як належить. Сон ОСОБА_1 порушений, вона може 2-3 години спати, а потім вже не спить, тому змушена приймати снодійне.

У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком, його показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв,язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров,я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно з п.п.3,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. З урахуванням наявності вини відповідача ОСОБА_2 у скоєнні кримінального правопорушення, встановленої вироком суду, та визнання позивача ОСОБА_1 потерпілою у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що відповідачем ОСОБА_2 позивачу спричинена моральна шкода, яка виразилася в моральних та фізичних стражданнях, сильних переживаннях, перенесеному стресі у зв'язку з заподіянням їй тілесних ушкоджень, в порушенні звичайного укладу її життя, життєвих зв'язків. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачці моральної шкоди, враховуючи факт наявності вини відповідача, характер та ступінь тілесних ушкоджень (тяжких тілесних за ознакою небезпеки для життя в момент завдання), внасілок отримання яких позивачці, яка до дорожньо-транспортної пригоди була працездатною та офіційно працевлаштованою, було встановлено другу групу інвалідності, беручи до уваги тривалість фізичного болю та лікування позивача, перенесення ряду операцій, стан здоров'я потерпілої, глибину душевних страждань позивача, а також те, що відповідач ОСОБА_2 під час лікування позивача у добровільному порядку надав потерпілій кошти в сумі 11500 грн., що підтверджується наявними у справі розписками, і проти зарахування яких на відшкодування моральної шкоди не заперечує позивачка, а ПрАТ «СК АСКО ДС» на відшкодування позивачці моральної шкоди було сплачено 1119,05 грн., виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, і з відповідача на користь позивача слід стягнути на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 70000,00 гривень.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст.88 ЦПК України. Керуючись ст.ст.23,1167 ЦК України, ст.ст.10,11,88,209, 212-215,218 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 70000 (сімдесят тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в дохід держави судовий збір у розмірі 700 (сімсот) гривень 00 копійок. Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Рубіжанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Л.Овчаренко