Справа № 396/1301/16-ц
Провадження № 2/396/616/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2016 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого: Шепетько Володимир Іванович

з участю: секретаря Корольової Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новоукраїнка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_1 звернулись із позовом до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом.

В підтвердження позовних вимог посилаються на те, що 23.12.2008 року померла ОСОБА_5, яка являлась матір'ю позивачів і відповідачки ОСОБА_3 Після смерті ОСОБА_5 залишився заповіт, яким остання усі свої права та обов'язки, які її належали на момент складення заповіту, а також права та обов'язки, які б належали померлій в майбутньому, усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла ОСОБА_4

За наслідками заведення спадкової справи, після закінчення шестимісячного строку, встановленого законодавством для визначення кола спадкоємців, 03 липня 2009 року державним нотаріусом Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на імя ОСОБА_4, відповідно до якого останній успадкував земельну ділянку для ведення сільськогосподарського товарного виробництва №384, кадастровий №:02:000:2384, площею 15,04 га, що розташована на території Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області.

22 серпня 2012 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області було прийнято рішення в цивільній справі № 1116/2303/12 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним.

Так, відповідно до рішення суду позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені, а саме визнано свідоцтво про право на спадщину на ОСОБА_4 виданого після смерті ОСОБА_5, яка померла 23 грудня 2008 року частково недійсним. Крім того, вказаним рішенням було визнано ОСОБА_3 право власності на 1/8 частку від спадщини, що відкрилась. Визнаючи частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, суд визнав й право власності ОСОБА_3 на 1/8 частку від спадщини, що відкрилась після смерті її матері, помилково вказавши, що спадщина відкрилась по смерті ОСОБА_6, замість ОСОБА_5, що унеможливило для ОСОБА_3 надалі проводити реєстрацію своїх матеріальних прав.

Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13 червня 2016 року було виправлено описку в рішенні суду щодо визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/8 частину від спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_5, як обов'язкова доля в спадщині.

По смерті ОСОБА_5 залишилось три спадкоємці першої черги спадкування за законом: ОСОБА_1 - син, ОСОБА_2 - син, ОСОБА_3 - донька.

Із усього кола спадкоємців, троє є такими, що мають обов'язкову частку в спадщині, одна з яких, а саме ОСОБА_3 своє право на успадкування обов'язкової частки в спадщині реалізувала.

Раніше позивачі не зверталися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в зв'язку з тим, що проживають досить віддалено від місця відкриття спадщини, та відповідно, місця звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Крім того, позивачі мають похилий вік та проблеми зі здоров'ям. Враховуючи обставини, що склалися для позивачів, а саме те, що факт смерті їхньої матері, моральний та душевний стан чинів померлої, стан їх здоров'я, зважаючи на їхній похилий вік, на думку позивачів, строк для прийняття спадщини, ними було пропущено з поважних причин. За таких обставин, з метою реалізації прав позивачів, єдиним способом реалізації матеріального спадкового права є звернення до суду із даною позовною заявою.

Позивач ОСОБА_1 і представник ОСОБА_7 в судовому засіданні позов підтримали, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві, пояснили, що виклик від нотаріуса на ім'я спадкоємиці ОСОБА_3 приходив за неправильною адресою, тому вони і не знали про наявність спадщини і не подавали заяви про її прийняття, дізнались лише в 2012 році про те, що племінник ОСОБА_4 успадкував земельну ділянку за заповітом, який вони вважають недійсним з тих підстав, що їх мати ОСОБА_5 не могла обділити своїх дітей, заповівши усе майно племіннику. Обидва позивачі мають право на обов'язкову частку у спадщині, тому просять задовольнити позов і визначити додатковий строк для прийняття спадщини за законом.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, а тому, за згодою учасників, суд ухвалив про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнала, пояснила, що нотаріус надсилала їй виклик за неправильною адресою, а саме за адресою проживання відповідача ОСОБА_4, тому вона та позивачі не знали до 2012 року про спадщину та не могли реалізувати свої права на її прийняття. Вважає, що нотаріус грубо порушила вимоги законодавства, не встановила коло спадкоємців, їй не було відомо про наявність будь-якого спадкового майна у матері, хоча вона на час смерті проживала разом із нею, вважає заповіт матері на племінника ОСОБА_4 недійсним, просить задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_4 і його представник ОСОБА_8 позов не визнали, ОСОБА_4 пояснив, що не вводив нотаріуса в оману стосовно місця проживання ОСОБА_3, не вказував про інших спадкоємців, оскільки заповіт було складено на нього, повідомив, що позивачі і відповідач ОСОБА_3 завжди знали про наявність заповіту і спадкового майна, але не зверталися до нотаріуса, з 2012 року відбулося кілька судових справ, ОСОБА_3 отримала свою обов'язкову частку в спадщині, а позивачі із таким позовом не зверталися, вважають, що спадщина відкрилась за заповітом, а тому не може успадковуватися майно померлої за законом, у зв'язку з чим просять відмовити у позові.

Вирішуючи даний позов, суд виходить із наступного.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_3 є дітьми померлої 23.12.2008 року ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина на спадкове майно - земельну ділянку площею 15,04 га (а.с.15-21). До дня смерті ОСОБА_5 із нею проживала відповідач ОСОБА_3 (а.с.14). На випадок своєї смерті ОСОБА_5 склала заповіт, яким заповіла усе своє майно відповідачеві ОСОБА_4, який реалізував своє право на спадкування та отримав свідоцтво на право на спадщину (а.с.22,23). Вказаний заповіт не скасований і є дійсним. Рішенням Новоукраїнського районного суду від 22.08.2012 року свідоцтво на право спадщини на відповідача ОСОБА_4 визнано частково недійсним, й за відповідачкою ОСОБА_3 визнано право власності на 1/8 частину від спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 (а.с.25). У вказаному рішенні була допущена описка при визначенні правильного імені померлої спадкодавиці, яка була виправлена ухвалою Новоукраїнського районного суду від 13.06.2016 року (а.с.24).

З оглянутої спадкової справи вбачається, що виклик відповідачці до нотаріуса здійснювався на адресу проживання відповідача ОСОБА_4 - м. Новоукраїнка Кіровоградської області по пров. Херсонський, 43 (а.с.2,8 спадкової справи).

Позивачам ОСОБА_1 і ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із пропуском встановленого строку для прийняття спадщини (а.с.12,13).

Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Нормами ч.1 ст.1241 ЦК України встановлено, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) і непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, відкриття та прийняття спадщини за заповітом, на переконання суду, унеможливлює прийняття цієї спадщини за законом, до моменту визнання заповіту недійсним. Оскільки суду не надано доказів скасування у встановленому порядку заповіту, то підстави для прийняття спадщини за законом у позивачів відсутні, у зв'язку з чим вимоги про визначення додаткового строку на прийняття спадщини за законом є безпідставні.

Суд розглядає справу у межах заявлених позовних вимог, а тому не вирішує питання про наявність у позивачів права на обов'язкову спадщину, незалежно від змісту заповіту, у разі наявності такого права позивачі вправі реалізовувати його іншим способом захисту, а не заявленням позову про надання додаткового строку на прийняття спадщину за законом, зокрема способом захисту, яким скористалась відповідач ОСОБА_3, а саме шляхом подання позову про визнання свідоцтва про спадщину недійсним та визнання права власності на обовязкову частку у спадщині.

Надсилання нотаріусом виклику на ім'я ОСОБА_3 за неправильною адресою не є підставою для задоволення позову, оскільки остання вже реалізувала своє право на спадкування, а позивачі мають можливість на реалізацію свого права іншим способом захисту.

У зв'язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати слід залишити за позивачами.

Керуючись ст.ст. 88,212-215 ЦПК України, ст.ст. 1258,1270 ЦК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом відмовити у зв'язку із безпідставністю.

Судові витрати залишити за позивачами.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: В. І. Шепетько