Справа № 199/5816/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

20 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючий-суддя Богун О.О.

При секретарі Рибак К.О.

За участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання заповіту частково недійним,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання заповіту частково недійним. В обґрунтування позову зазначивши, що 27 червня 2014 року помер його батько ОСОБА_7. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді грошових вкладів в банках та квартири АДРЕСА_1.

Після смерті батька позивач в установлений законом строк, як спадкоємцем першої черги, подав до нотаріальної контори заява про прийняття спадщини.

Крім того, 29.01.2015 померла мати позивача ОСОБА_8. Після смерті матері позивач також звернувся з заявою про прийняття до нотаріальної контори.

Батьки позивача - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з 16.10.1965 року перебували у зареєстрованому шлюбі. 03.03.1995 шлюб між ними було розірвано.

Як стало відомо позивачу, що ОСОБА_7 склав заповіт, згідно з яким заповів відповідачу ОСОБА_2 все своє майно. Крім того даним заповітом відповідачу ОСОБА_9 також було заповідано все майно, яке знаходиться у даній квартирі. Заповіт було посвідчено Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5

Однак, батько позивача ОСОБА_7 був власником лише ? частини квартири у спільній сумісній власності, інша ? частина квартири належала матері позивача ОСОБА_8, тому позивач вважає, що ОСОБА_7 не мав правових підстав заповідати всю квартиру відповідачу, а отже складений 20.03.2010 ОСОБА_7 заповіт частково не відповідає вимогам чинного законодавства.

Позивач вважає, що його батько не був єдиним власником квартири АДРЕСА_2. Спільна квартира знаходилася у спільній сумісній власності подружжя, оскільки була придбана під час шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Згоду на відчуження своєї частки квартири у спільному майні мати позивача ОСОБА_8 не надавала, тому його батько не мав права заповідати квартиру в цілому відповідачу.

На підставі зазначеного, позивач просить визнати заповіт складений ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 посвідчений 20 березня 2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 частково недійсним.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_10 підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Представники третіх осіб - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 до суду не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до початку судового засідання надали заяву про розгляд справи у їх відсутність та ухвалення рішення на розсуд суду, згідно чинного законодавства.

Суд, вислухавши сторони, представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 27 червня 2014 року ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №4606 (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина у вигляді грошових вкладів у банках, квартири АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 є його дружина ОСОБА_8 та син ОСОБА_1

01.12.2014, тобто у передбачений законом строк, позивач звернувся до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_7

29 січня 2015 року померла мати позивача ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №918 (а.с.13).

06.02.2015, тобто у передбачений законом строк, позивач звернувся до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_8

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

20 березня 2010 року ОСОБА_7 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №1091, яким заповів відповідачу ОСОБА_2 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 та все майно, що в ній знаходиться.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем і посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251 -1252 цього Кодексу.

Правом на звернення до суду за захистом наділена кожна особа у випадку порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, принцип чого закріплений ст. 3 ЦПК України.

Відповідно до положень статей 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до вимог ст. 16 ЦК України можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Обрання неналежного способу захисту може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами та просив суд визнати заповіт складений ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 посвідчений 20 березня 2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 частково недійсним.

Враховуючи наведене та ту обставину, що позивачем обрано спосіб захисту, який не передбачено ст.16 ЦК України, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 214, 215, 218, 222 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання заповіту частково недійним відмовити в повному обсязі.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий :