Ухвала

іменем україни

11 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Кадєтової О.В., Колодійчука В.М.,

Остапчука Д.О., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Одеської області від 16 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, вимоги якого під час розгляду справи уточнив, та остаточно просив визнати за ним право власності на спадкове майно: земельну ділянку НОМЕР_1 загальною площею 3,86 га, розташовану на масиві НОМЕР_2 на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, яка поділена на земельні ділянки НОМЕР_3 та НОМЕР_4.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що вказана земельна ділянка належала його матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. 30 травня 2008 року земельна ділянка була відчужена відповідачу ОСОБА_4 за нотаріально-посвідченим договором купівлі-продажу. Зазначив, що від імені його матері, як власника цієї земельної ділянки, під час укладення договору купівлі-продажу виступав ОСОБА_6, який діяв на підставі довіреності від 28 травня 2008 року, виданої йому ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Вважає, що договір купівлі-продажу земельної ділянки НОМЕР_1 був вчинений із порушенням ст. 203 ЦК України, а тому є недійсним у момент його вчинення, як є недійсною і довіреність, видана його матір'ю ОСОБА_6

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 квітня 2014 року позов задоволено у повному обсязі.

Визнано за позивачем право власності на земельні ділянки НОМЕР_3 та НОМЕР_4, які розташовані на масиві НОМЕР_2 Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 грудня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції, у задоволенні вказаного позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів, виходячи за межі доводів касаційної скарги відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України установлено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Однак судові рішення не відповідають зазначеним нормам процесуального права, оскільки судами не встановлено всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Частиною 1 ст. 33 ЦПК України визначено, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Отже, належними відповідачами у справах про визнання права власності на нерухоме майно мають бути особи, які володіють спірним майном на підставах, передбачених законом.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були

порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих

осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач

відповідальним за це.

Задовольняючи указаний позов та визнаючи за позивачем право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті його матері ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 незаконно 30 травня 2008 року набула право власності на вищевказані земельні ділянки, оскільки договір купівлі-продажу цього майна був укладений після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_7, тобто особа, яка не брала участі у розгляді справи у суді першої інстанції, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що він є власником частини земельних ділянок, на які за позивачем визнано право власності, на підтвердження чого надав відповідні докази, відповідно до яких апеляційний суд установив, що у червні і липні 2010 року на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу ОСОБА_7 набув у власність земельні ділянки за НОМЕР_5, НОМЕР_6 НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, які розташовані на масиві НОМЕР_2 Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області.

Апеляційний суд правильно виходив із того, що суд першої інстанції не встановив усіх власників спірних земельних ділянок, не роз'яснив позивачу та його представнику право пред'явити вимоги до інших власників спірних земельних ділянок та ухваленим рішенням порушив, зокрема, майнові права ОСОБА_7 на земельні ділянки НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9.

За таких обставин, з урахуванням допущених судом першої інстанції порушень норм процесуального права та виходячи у зв'язку із цим за межі доводів апеляційної скарги, апеляційний суд обґрунтовано визнав помилковим висновок суду першої інстанції про визнання за позивачем права власності на ці ж самі земельні ділянки, що порушує майнові права ОСОБА_7, який не брав участі у розгляді справи у суді першої інстанції.

Колегія суддів враховує, що у силу наданих чинним ЦПК України повноважень апеляційний суд був позбавлений можливості на стадії апеляційного розгляду справи залучити ОСОБА_7 до участі у справі з належним оформленням цієї процесуальної дії відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України, проте вважає за необхідне зазначити, що це не може бути підставою для відмови позивачу у захисті права з урахуванням установлених фактичних обставин справи.

Оскільки усупереч вимогам ч. 4 ст. 10 ЦПК України, ст. ст. 212-215 ЦПК України суд не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, чим порушив норми процесуального права, тому колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвалені у справі рішення судів першої й апеляційної інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 квітня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 16 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:О.В. Кадєтова

В.М.Колодійчук

Д.О.Остапчук

О.В.Ступак