Справа № 185/2264/16-ц Провадження № 22-ц/795/2107/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Криворученко Д. П. Доповідач - Бечко Є. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:представника позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2016 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7, в солідарному порядку, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість, станом на 23 лютого 2016 року, за кредитним договором №CNPGLON05962 від 10 липня 2014 року в розмірі 60371 грн. 37 коп., з яких: заборгованість по кредиту 38736 грн. 26 коп., пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 15469 грн. 71 коп., штраф (фіксована частина) 1000 грн., штраф (процентна складова) 5165 грн. 40 коп. Вирішено питання про відшкодування судового збору.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати дане рішення і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_6 не укладав з банком Договір про надання банківських послуг з номером НОМЕР_1, а тим більше не має заборгованості за даним договором.

Апелянт зазначає, що умовами кредитного договору №CNPGLON05962 від 10 липня 2014 року не визначено в який спосіб надаються кредитні кошти позичальнику, готівкою через касу, шляхом перерахування на рахунок чи в інший погоджений сторонами спосіб. Також апелянт вказує, що грошові кошти в сумі 97436 грн. 36 коп. не перераховувались з рахунку №2566 на рахунок НОМЕР_1, а надійшли на вказаний рахунок з іншого рахунку №3936 з призначенням платежу «Выдача средств по реструкт договору б/н (E4BCNLGS0DD95) от 26.02.2014, согласно заявки Z1461PB600000H». Тому апелянт вважає, що суд першої інстанції не повинен був повязувати вказану операцію по видачі коштів за договором від 26 лютого 2014 року, згідно заявки Z1461PB600000H з підтвердження надання кредитних коштів за спірним кредитним договором за яким позивач просив стягнути заборгованість і який має зовсім інший номер та дату укладання.

Апелянт зазначає, що 29 липня 2014 року з рахунку №3936 відбулася видача коштів в сумі 97436 грн. 36 коп. і згідно наступної операції на вказаний рахунок ця ж сума була зарахована, тому вважає, що обовязку у позичальника по поверненню даних коштів, як кредитних немає. Також ОСОБА_6 вказує, що в матеріалах справи відсутній Договір про надання банківський послуг № на реструктуризацію заборгованості за яким нібито надавався кредит та відсутній договір б/н (E4BCNLGS0DD95) від 26 лютого 2014 року на які є посилання у виписках по рахунках.

В свій апеляційній скарзі ОСОБА_6 звертає увагу суду, що п.6.1 та п.6.6 передбачено стягнення пені та штрафу відповідно. Проте враховуючи ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань свідчить про недотримання положень щодо заборони подвійної відповідальності. Зазначає, що банк розраховує штраф не у відсотках від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобовязання, а у фіксованій частині та у відсотках від суми ліміту кредитування, яка навіть не надавалася у користування позичальнику, а отже не може вважатися зобовязанням тим більше невиконаним або неналежно виконаним.

Крім того, апелянт вказує, що у банку не виникло право на нарахування пені, оскільки згідно умов договору, а саме п.6.1, пеня сплачується в порядку передбаченому п.п. А.7 та А.8 договору, де зазначено, що банк мав повідомити боржника, при цьому проценти за користування кредитом не сплачуються.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 отримав кредит у Банку у розмірі 103342 грн. 18 коп., з яких 97436 грн. 36 коп. на реструктуризацію заборгованості за договором про надання банківських послуг №, покладені на нього зобовязання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом 23 лютого 2016 року, виникла заборгованість у розмірі 60371 грн. 34 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 38736 грн. 26 коп., пені за несвоєчасне виконання зобовязань в сумі 15469 грн. 71 коп., штрафу (фіксований) в сумі 1000 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 5165 грн. 40 коп., яка підлягає стягненню в солідарному порядку з боржника ОСОБА_6 та поручителя ОСОБА_7

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «ПриватБанк» 10 липня 2014 року було укладено договір кредиту №CNPGLON05962, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти в загальному розмірі 103342 грн. 18 коп., у тому числі: у розмірі 97436 грн. 36 коп. на реструктуризацію заборгованості за договором про надання банківських послуг № (за яким отримав кредит під гарантований платіж), укладеним між ФОП ОСОБА_6 та банком; у розмірі 34 грн. для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяження рухомого майна, шляхом перерахування за реквізитами зазначеними в п.2.2.1 цього договору за кожним договором застави; у розмірі 5871 грн. 82 коп. на сплату судових витрат, передбачених п.п.2.2.13, 2.3.12, 6.6 цього договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 23% річних, в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту та сплати відсотків, в сумі та у термін відповідно до графіка зменшення поточного ліміту (а.с.7-9).

ОСОБА_6 підписуючи даний Договір підтвердив надання йому кредиту на умовах та відповідному розмірі зі строком повернення, визначеному у Додатку №1 до Кредитного договору, тобто до 09 квітня 2015 року (а.с.10)

Свої зобов'язання за укладеним Кредитним договором ОСОБА_8 не виконав у зв'язку з чим й виникла заборгованість у розмірі 60371 грн. 34 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 38736 грн. 26 коп., пені за несвоєчасне виконання зобовязань в сумі 15469 грн. 71 коп., штрафу (фіксований) в сумі 1000 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 5165грн. 40 коп.

Судом першої інстанції в повній мірі досліджені умови Кредитного договору, з дотриманням вимог ст.ст.212 215 ЦПК України належно оцінено надані сторонами докази і дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Так, відповідальність за порушення зобовязань із погашення кредиту та процентів, передбачена розділом 6 кредитного договору.

За п.6.1, у випадку порушення позичальником будь-якого із зобовязань по сплаті процентів за користування кредитом, а також згідно п.п.2.2.2, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 2.4.1, 4.1, 4.2 цього договору, термінів повернення кредиту, передбачених графіком зменшення поточного ліміту (додаток №1 до цього договору), а також передбачених п.п.1.2, 2.2.3, 2.3.3 цього договору, винагороди, передбаченої п.п.4.3, 4.4 цього договору позичальник сплачує банку пеню в розмірі визначеному у п.п.А.7, А.8 договору (0,128% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення).

Сплата пені здійснюється у гривні.

Згідно п. 6.6 випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, у звязку з чим банк вимушений звернутись до суду, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 1000 грн. + 5 % від суми встановленого у п.А.2 кредитного договору ліміту на цілі відмінні від сплати страхових платежів і платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяження нерухомого майна.(п.6.6 договору).

З виписки по рахунку №2566 ОСОБА_6, за період з 10 липня 2014 року по 23 лютого 2016 року, 29 липня 2014 року перераховано 34 грн. на відшкодування витрат по реєстрації обмеження нерухомого майна по договору застави №CNPGLON05962/DZ по рахунку № та 29 липня 2014 року на рахунок № перераховано 97436 грн. 36 коп. на реструктуризацію договору б/н (Е4ВCNLGS0DD95) від 26 лютого 2014 року, згідно заявки Z1461PB600000H.

Виписка також свідчить по погашення ОСОБА_6 заборгованості по кредитному договору №CNPGLON05962 від 10 липня 2014 року 11 серпня 2014, 10 вересня 2014 року, 09 жовтня 2014 року, 10 жовтня 2014 року, 10 листопада 2014 року, 10 грудня 2014 року та 17 квітня 2015 на загальну суму 58734 грн. 10 коп. та погашення відсотків по кредитному договору №CNPGLON05962 від 10 липня 2014 року 11 серпня 2014 року, 10 вересня 2014 року, 10 жовтня 2014, 10 листопада 2014 року, 10 грудня 2014 року, 17 квітня 2015 року на загальну суму 9948 грн. 58 коп. (а.с.76-176).

Таким чином вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» умови даного Кредитного договору виконало належним чином. ОСОБА_6 умови зазначеного Кредитного договору виконував неналежним чином, кошти по кредиту сплачував не в повній мірі внаслідок чого виникла заборгованість, допустив прострочення сплати понад 30 днів.

Також 10 липня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7 було укладено договір поруки, за яким поручитель зобовязався перед кредитором, у випадку невиконання боржником ОСОБА_6 обовязків за кредитним договором №CNPGLON05962 від 10 липня 2014 року, відповідати перед кредитором як солідарний боржник, незалежно від факту направлення чи не направлення кредитором письмової вимоги із зазначенням невиконаних зобовязань. Договір поруки припиняється через 15 років після укладання цього договору, а у випадку виконання боржником та/або поручителем всіх зобовязань за кредитним договором цей договір припиняє свою дію. В договорі мається підпис співвідповідача ОСОБА_7 про те, що він ознайомився та згодний із умовами договору поруки та згода особи яка проживає з ним однією сімєю - ОСОБА_9, на укладання договору (а.с.11/)

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Обовязками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобовязання (ст.510 ЦК України).

Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст.530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Таким чином, суд вірно керувався ст.ст.525, 526, 549, 610, 611 ЦК України та виходив з положень ст.ст.629, 1046, 1047, 1049 ЦК України з системного аналізу яких вбачається, що не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, яке є обовязковим для сторін, має виконуватися належним чином, при цьому у договорі позики можуть бути встановлені проценти у річних за користування грошима, позичальник повинен повернути позикодавцю позичені грошові кошти у такій саме сумі, що була позичена, визначений у гривнях, а у разі неналежного виконання зобовязання передбачається сплата неустойки у вигляді пені, а у випадку прострочення виконання понад 30 днів у вигляді штрафу.

Доводи апеляційної скарги зведені до тих обставин, що в матеріалах справи відсутній Договір про надання банківський послуг № та що умовами кредитного договору №CNPGLON05962 від 10 липня 2014 року не визначено в який спосіб надаються кредитні кошти позичальнику, що пеня і штраф стягнуті за одне й те саме порушення, проте вони не спростовують висновки рішення суду та належними доказами не підтверджені. При цьому колегія суддів виходить з правил ст.204 ЦК України, якою визначено принцип презумпції правомірності правочину і вказано, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом першої інстанції належним чином встановлено та не заперечується апелянтом, що він особисто уклав з позивачем вказаний Кредитний договір від 10 липня 2014 року, визнавши наявність заборгованості, її розмір по Договору про надання Банківських послуг № (кредит під гарантований платіж), укладений між ФОП ОСОБА_6 та Банком, підтвердивши отримання цієї суми у кредит з встановленням розміру відсотків за користування грошима та кінцевий строк виконання зобовязання. Вказане суд належним чином перевірив і дійшов правильного висновку про доведеність позовних вимог.

Також розмір заборгованості, стягнутий судом відповідає обставинам справи та підтверджений наданими банком розрахунками.

Крім того, відхиляються й доводи апеляційної скарги щодо подвійного притягнення відповідача до відповідальності, шляхом стягнення пені та штрафу одночасно, оскільки відповідно до положень ст.6, ч.1 ст.626, ст.627, ч.1 ст.628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За таких обставин, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк». Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює. Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: