АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/9668/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Стельмащук П.Я.
Провадження № 22-ц/789/1362/16 Доповідач - Храпак Н.М.
У Х В А Л А

08 листопада 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря : Коваль О.І.

та представника позивача ОСОБА_1 -

ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Тернопільського міськрайонного суду від 30 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду від 30 вересня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - вважати неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу судді скасувати і справу передати до суду першої інстанції на новий розгляд, посилаючись на те, що судом порушено норми процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначила, що постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви суду першої інстанції виходив з того, що позивачкою не було усунуто недоліки, зазначені в ухвалі Тернопільського міськрайонного суду від 10 травня 2016 року, проте судом не було взято до уваги, що представник позивача на виконання вимог вищевказаної ухвали звернувся до суду із заявою, в якій вказав, що всі документи та докази будуть подані у судовому засіданні до початку судового розгляду справи по суті.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника позивача, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

З гідно п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і передати питання на новий розгляд суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, викладену в позовній заяві.

Колегія суддів з даним висновком судді повністю погодитися не може, виходячи з такого.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (п. 36). На це «право на суд», в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі «Салонтаджі-Дробняк проти Сербії» (п. 132).

В той же час згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини застосовувані державою обмеження в доступі особи до національного суду не повинні звужувати чи зменшувати залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або такою мірою, що буде нівельована сама суть права. Більше того, встановлене державою обмеження суперечитиме пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не має законної мети і якщо не буде забезпечено пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Фаєд проти Сполученого Королівства» (п. 65), рішення від 18 лютого 1999 р. у справі «Вайт і Кеннеді проти Німеччини» (п. 59), рішення від 10 травня 2001 р. у справі «Т.Р. та К.М. проти Сполученого Королівства» (п. 98), рішення від 10 травня 2001 р. у справі «Z. та інші проти Сполученого Королівства» (п. 93), рішення від 12 липня 2001р. у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччині" (п. 45).

У статті 3 ЦПК України закріплено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. ст.10, 11, ч. ч.1, 2 ст. 27, 119, 121, ч.1 ст.131 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог, на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі суддя не має право давати оцінку доказам та встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, подання доказів можливо до або під час попереднього судового засідання або до початку розгляду справи по суті.

З ухвали судді Тернопільського міськрайонного суду від 5 вересня 2016 року про залишення заяви ОСОБА_1 без руху вбачається, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а саме: позивачем не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, якими вона обґрунтовує свої вимоги.

На виконання вимог ухвали судді від 5 вересня 2016 року в межах строку, встановленого ухвалою, представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було подано заяву про відкриття провадження у справі і зазначено, що докази на підтвердження позовних вимог будуть подані з урахуванням положень ч. 1 ст. 131 ЦПК України, при цьому вказавши, що обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги повністю викладені в позовній заяві.

Проте, суддя першої інстанції, вважаючи позовну заяву неподаною і повертаючи її позивачу, фактично на стадії вирішення питання про відкриття провадження у цивільній справі вдався до оцінки зазначених в позовній заяві обставин, що суперечить вказаним положенням процесуального законодавства і відсутність доказів є підставою для відмови в позові, а не для повернення позовної заяви.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що ухвалу судді Тернопільського міськрайонного від 30 вересня 2016 року року слід скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Тернопільського міськрайонного суду від 30 вересня 2016 року року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Н.М. Храпак