РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 401/2039/16-ц

Провадження № 2/401/903/16

29 вересня 2016 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Волошиної Н.Л., за участю секретаря Сулими І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Світловодський завод Калькулятор про стягнення компенсації втрати частини доходів в звязку з порушенням строків їх виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2016 року позивач звернулася до суду з позовами до Державного підприємства Світловодський завод Калькулятор та просить стягнути з відповідача на її користь 677 грн. 48 коп. компенсації втрати частини доходів в звязку з порушенням строків їх виплати, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12 травня 1998 року по момент ухвалення рішення суду, компенсацію втрати частини заробітної плати у зв"язку з порушенням строків її виплати, а також відшкодування моральної шкоди на загальну суму 11000 грн. (а.с. 1-2, 8-9, 16-19).

Свої вимоги обгрунтовувала тим, що працювала у ДП Світловодський завод Калькулятор з 16 листопада 1978 року та була звільнена з роботи 11 травня 1998 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України. При звільненні відповідач не провів з нею повний розрахунок. На момент звільнення заборгованість по заробітній платі складала 789 грн. 97 коп. Лише 25 травня 2015 року на рахунок позивача відповідачем перераховано частину вказаних коштів в рахунок погашення цієї заборгованості в розмірі 117 грн. 60 коп., на які не було нараховано суми інфляції та компенсації. Дотепер відповідач не провів з позивачем остаточний розрахунок, утримуючи у себе зароблені нею кошти, чим спричинив їй моральну шкоду у вигляді морально-психологічних та фізичних страждань.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з наведених в позовній заяві підстав.

Представник відповідача на розгляд справи не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки представника не повідомлено.

При таких обставинах суд проводить розгляд справи у відповідності до положень ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, в заочному порядку, на підставі наявних у ній матеріалів.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Копією трудової книжки ОСОБА_1 підтверджується, що вона працювала у ДП Світловодський завод Калькулятор та була звільнена 11 травня 1998 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України. (а.с. 30-31).

Згідно з довідкою ДП "Світловодський завод «Калькулятор» від 30 жовтня 2008 року та архівною довідкою виконавчого комітету Світловодської міської ради від 06 липня 2016 року за вих. № Ас-247/16, заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 складала 789 грн. 97 коп., з чого вбачається, що на момент звільнення позивача відповідач не провів з ОСОБА_1 повного розрахунку (а.с. 44, 36).

Відповідно до довідки від 30 жовтня 2008 року ДП "Світловодський завод "Калькулятор" станом на 30 жовтня 2008 року заборгованість підприємства перед ОСОБА_1 по заробітній платі складає 3973 грн. 55 коп., в тому числі зарплата - 789 грн. 97 коп., компенсація - 3183 грн. 58 коп. (а.с. 44).

З листа Арбітражного керуючого ДП Світловодський завод «Калькулятор» ОСОБА_2 «Щодо надання інформації» від 29 червня 2016 року за вих. № 02-01/212 та копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що в проваджені Господарського суду Кіровоградської області знаходиться справа № 10/17 про банкрутство державного підприємства «Світловодський завод «Калькулятор». Згідно вищевказаного листа, ухвалою господарського суду від 06 березня 2008 року затверджений реєстр вимог кредиторів боржника та перед ОСОБА_1 визнана заборгованість по заробітній платі на суму 789 грн. 97 коп. В ході ліквідаційної процедури вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково в сумі 117 грн. 60 коп., шляхом перерахування на картковий рахунок за платіжним дорученням № 130 від 25 травня 2015 року, що підтверджується довідкою № BNU7-C4NC-04KI-I2TT від 22 червня 2016 року ПАТ КБ "Приватбанк"(а.с. 32, 33, 38-42).

Ст. 43 Конституції України регламентує , що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про оплату праці" компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно із ст. ст. 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (01 січня 2001 року).

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення).

Статтею 2 Закону України "Про оплату праці" визначена структура заробітної плати, яка складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата, зокрема, це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. Компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати є складовою частиною заробітної плати (додаткова заробітна плата).

На рахунок позивача відповідачем перераховано частину заборгованості по заробітній платі, проте не було нараховано суму компенсації.

Представником позивача до суду подано розрахунок розміру компенсації втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням строків їх виплати, який не оспорюється відповідачем. Відповідно до даного розрахунку розмір компенсації втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням строків її виплати за період з 01 січня 2001 року по 30 квітня 2015 року складає 677 грн. 48 коп. (а.с. 37)

З довідки від 30 жовтня 2008 року ДП "Світловодський завод "Калькулятор" вбачається, що станом на 30 жовтня 2008 року заборгованість підприємства перед ОСОБА_1 по заробітній платі складає 3973 грн. 55 коп., в тому числі компенсація становить 3183 грн. 58 коп. Тобто, боржником визнано розмір компенсації втрати частини доходу у звязку з порушенням строків їх виплати у зазначеному розмірі, проте позивачу вказані кошти не виплачено (а.с. 44).

Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Рішенням № 4-рп/2012 Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012 було визначено, що положення ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями ст. ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Таким чином Конституційним Судом України було визначено, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

В судовому засіданні встановлено, що строки для звернення до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за затримку в розрахунку для позивача пропущені не були.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13 зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Відповідно до представленого представником позивача розрахунку, який не оспорюється відповідачем, розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку при звільненні (220 місяці 17 календарних днів), а саме за період 12 травня 1998р. по 29 вересня 2016р., складає 47924 грн. 68 коп. (а.с. 66)

Оскільки факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем по виплаті заробітної плати підтверджується довідками, які містяться в матеріалах справи та не заперечується представником відповідача, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо виплати їй компенсації втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням строків її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації в заявленому розмірі є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Враховуючи ту обставину, що внаслідок непроведення належного розрахунку при звільненні позивач зазнав моральних втрат у вигляді моральних страждань через порушення своїх трудових прав, які вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а також тривалість таких страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача 1000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

Судові витрати у справі суд розподіляє у відповідності до положень ст.88 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 217, 218, 224-226 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства Світловодський завод Калькулятор на користь ОСОБА_1 677 грн. 48 коп. компенсації втрати частини доходів в звязку з порушенням строків їх виплати, 3183 грн. 58 коп. компенсації, 47924 грн. 68 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 1000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні вимог щодо стягнення решти суми компенсації моральної шкоди відмовити.

Стягнути з Державного підприємства Світловодський завод Калькулятор на користь держави судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, що приймали участь у справі, але не були присутні при проголошенні в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду ОСОБА_3

29.09.2016