У х в а л а

15 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Сімоненко В.М.,

Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2014 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково: в порядку поділу спільного майна подружжя визнано право власності за кожним із подружжя на:

- Ѕ частину трикімнатної квартири АДРЕСА_2, загальною площею 105,60 кв.м, житловою площею 57,60 кв.м;

- 15/100 частин від нежилих приміщень групи приміщень № 122, 128 (літ. «А») загальною площею 488 кв.м, що розташовані на АДРЕСА_3;

- Ѕ частину нежилих приміщень магазину непродовольчих товарів, загальною площею 606,70 кв.м, що розташовані на АДРЕСА_1;

- Ѕ частину земельної ділянки площею 5,0580 га, розташованої на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області;

- Ѕ частину земельної ділянки площею 5,1339 га, розташованої на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області;

- Ѕ частину земельної ділянки площею 9,5049 га, розташованої на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області;

- Ѕ частину земельної ділянки площею 9,9570 га, розташованої на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області;

- Ѕ частину легкового автомобіля марки Dacia, модель Logan, 2008 року випуску;

- Ѕ частину легкового автомобіля марки BMW, модель 3181СІ, 2004 року випуску;

- Ѕ частину легкового автомобіля марки Lexus, модель LX 570, 2008 року випуску;

- Ѕ частину судна Energy M-410, двигун Mercury M30.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5:

- грошові кошти у розмірі 55 тис. 845 грн, тобто Ѕ частину від 111 тис. 690 грн орендної плати від оренди нежилих приміщень групи приміщень № 122, 128 (літ. «А») загальною площею 488 кв.м, що розташовані на АДРЕСА_3, отриманої ОСОБА_4 в період з 1 січня 2013 року по 25 вересня 2014 року включно;

- грошові кошти у розмірі 5 тис. 258 грн 32 коп. тобто Ѕ частину від 10 тис. 516 грн 64 коп. орендної плати від оренди нежилих приміщень магазину непродовольчих товарів загальною площею 606,70 кв.м, що розташовані на АДРЕСА_1, отриманої ОСОБА_4 в період з 1 січня 2013 року по 30 квітня 2014 року включно;

- грошові кошти в розмірі 108 тис. 405 грн, тобто Ѕ частину коштів, отриманих від продажу транспортного засобу марки «Тойта Ленд Крузер», державний н.з. НОМЕР_1.

Зобов'язано ОСОБА_4 виплачувати ОСОБА_5 Ѕ частину орендної плати, отриманої ним від оренди нежилих приміщень групи приміщень № 122, 128 (літ. «А») загальною площею 488 кв.м, що розташовані на АДРЕСА_3 та зменшеної на суму податків, внесків, зборів та інших обов'язкових платежів, які мають бути сплачені ОСОБА_4 та/або утримуються з нього відповідно до чинного законодавства України у зв'язку з такими доходами та/або зазначеним об'єктом нерухомого майна (в т.ч. податок на доходи фізичних осіб, плата за землю, податок з нерухомого майна тощо), починаючи з 26 вересня 2014 року до моменту припинення дії договору оренди від 30 травня 2012 року та/або до моменту набуття чинності змін до вказаного договору, відповідно до яких ОСОБА_5 стане одним з орендодавців за цим договором.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати.

У задоволенні інших зустрічних позовних вимог відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних в справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року залишено без змін.

16 грудня 2015 року ОСОБА_4, за дорученням якого діє ОСОБА_7, звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2014 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 щодо поділу грошового вкладу з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 60, 61, 70 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

На обґрунтування підстави перегляду вказаних судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали Верховного Суду України від 21 жовтня 2008 року і 24 квітня 2009 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня і 7 жовтня 2015 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 11 березня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, залишаючи без змін судові рішення, погодився з їх висновками про наявність правових підстав для поділу спільного майна подружжя відповідно до вимог частини першої статті 70 СК України з огляду на те, що майно придбане сторонами під час шлюбу та є їх спільною сумісною власністю.

Натомість, відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 щодо поділу грошового вкладу, із чим погодився й суд касаційної інстанції, суди виходили з того, що грошові кошти з депозитних рахунків були зняті ОСОБА_5 в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, а тому слід вважати, що розпорядження цими грошовими коштами відбулося за взаємною згодою подружжя та в інтересах сім'ї.

Разом з тим у судових рішеннях судів касаційної інстанції, наданих для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі Верховного Суду України від 21 жовтня 2008 року касаційний суд, відмовивши у відкритті касаційного провадження, погодився з висновками судів про наявність правових підстав для стягнення з одного з подружжя Ѕ частини банківського вкладу з огляду на те, що другий з подружжя самостійно розпорядився банківським вкладом, який є спільною сумісною власністю подружжя;

- в ухвалі Верховного Суду України від 24 квітня 2009 року касаційний суд, відмовивши у відкритті касаційного провадження, погодився з висновками судів про те, що банківський вклад є спільним сумісним майном подружжя, оскільки грошові кошти набуті подружжям під час шлюбу, а тому на користь позивачки підлягає стягненню Ѕ частина цього банківського вкладу;

- в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2015 року касаційний суд, залишивши без змін рішення суду апеляційної інстанції, погодився з його висновком про відмову в задоволенні заявлених вимог щодо поділу грошових коштів та стягнення з одного з подружжя на користь іншого компенсації частини грошових коштів, оскільки судовим рішенням в іншій справі, яке має преюдиційне значення, встановлено, що жоден з подружжя не є власником спірних грошових коштів;

- в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року касаційний суд, направивши справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстави неповного з'ясування судом фактичних обставин справи, указав на необхідність: встановити час, джерело та мету придбання майна, які дозволяють надати йому правовий режим спільної власності подружжя; перевірити доводи сторони щодо факту внесення у статутний капітал товариства внеску зі спільних коштів подружжя, що має істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовими рішеннями, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшли протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2014 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко

А.Г. Ярема