Справа № 569/7226/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2016 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді - Музичук Н.Ю.

при секретарі - Довбенко Г.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» про захист прав споживача, стягнення штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобовязання,

встановив:

В травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду із позовом, вимоги якого були уточнені заявою від 28 грудня 2015 року до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» про захист прав споживача, стягнення штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобовязання по договору банківського вкладу Класік №300131/112754/5-14 строкового банківського вкладу /депозиту/ на 5 місяців в національній валюті, від 29.09.2014 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що між сторонами був укладений вищенаведений договір банківського вкладу, на підставі п. 1. якого відповідач прийняв у нього кошти на вкладний рахунок № 2630.8.127373.005 в розмірі 30 000 /тридцять тисяч/ грн. 00 коп. на строк з 29 вересня 2014 року по 28 лютого 2015 року у порядку та на умовах визначених Договором-заявою. Пунктом 2 за час користування коштами Вкладу протягом строку, визначеного п. 1цього Договору-заяви, Банк нараховує і виплачує Вкладникові проценти ставкою 23,60%. Внесення коштів в сумі 30 000 /тридцять тисяч/ грн. 00 коп. було здійснено 29 вересня 2014 року відповідно до меморіального ордера № 25748 на вище вказаний депозитний рахунок. Строк розміщення вкладу закінчився 28 лютого.2015 року та на новий термін не продовжувався. Згідно п.п.4.2, 4.3.1 Договору Відповідач зобовязаний повернути вклад в кінці строку розміщення вкладу шляхом перерахування коштів на рахунок, а він має право на отримання суми вкладу та нарахованих процентів. ОСОБА_1 звертався із письмовою заявою до відділення № 67 банку Фінанси та Кредит в м. Рівне від 27.02.2015 року про повернення коштів 02 березня 2015 року, але кошти йому не були повернуті та в усному порядку повідомили, що розпорядженням з вищої інстанції банку з 26 лютого 2015 року заборонено виплачувати вкладникам Банку суми депозитів, термін яких закінчився. Банк не взяв до уваги законну вимогу позивача про повернення йому суми вкладу та не вжив заходів до забезпечення виплати вкладу до набрання чинності з 04 березня 2015 року Постанови Національного банку України від 03.03.2015 року за № 160, тобто не використав робочі дні 2 та 3 березня 2015 року на виконання вимог п. 6 Договору-заяви від 29 вересня 2014 року.

04 Березня 2015 року з питанням повернення ОСОБА_1 банківського строкового вкладу позивач звернувся до Дирекції Західного Регіонального департаменту АТ Фінанси та Кредиту м. Львові. Із отриманого листа-відповіді, 04 березня 2015 року Постанова Національного банку України від 03.03.2015 року за № 160 Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України, відповідно до якої банки зобовязані обмежити видачу готівкових коштів у національній валюті через каси та банкомати в межах до 150 000грн. на добу на одного клієнта. В даному листі не міститься і згадки про порушення строку повернення позивачу банківського строкового вкладу.

18 Листопада 2015 року Відповідач свої зобовязання відповідно до умов договору виконав та виплатив позивачу внесений ним вклад банківський вклад Класік в розмірі 30 000 /тридцять тисяч/ грн.. 00 коп.

Вважає дії відповідача такими, що суперечать ст.ст. 55,56 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та «Про національний банк України. На підставі положень ст.ст.509,526,1058,1060 ЦК України, відповідач зобовязаний був виконати умови договору та провести із ним розрахунок після закінчення терміну банківського вкладу, тобто 28 лютого 2015 року. Просив суд стягнути на його користь нараховані станом на 06 вересня 2015 року кошти, внаслідок порушення умов Договору банківського строкового вкладу «Класік» 300131/112754/5-14 від 29 вересня 2014 року, у вигляді трьох процентів річних в сумі 468,00 грн. та відшкодування інфляційних втрат в сумі 8 490,00 грн., а всього кошти в сумі 8 958 /вісім тисяч девятсот пятдесят вісім/ грн. 00 коп.

Відповідно до наданих суду заперечень, відповідач позовні вимоги не визнає за їх безпідставністю та не доведеністю, посилаючись на те, що сума вкладу була виплачена 18 листопада 2015 року. Вказує, що постановою Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 Про віднесення Публічного Акціонерного Товариства Банк Фінанси та кердит до категорії неплатоспроможних. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 171 Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ Банк Фінанси та Кредит та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку. Згідно з даним рішенням запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці. Позивач неправомірно застосував ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин, оскільки, відповідно до ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки /штрафів, пені/, інших фінансових /економічних/ санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь період прострочення виконання грошових зобовязань банку.

Позивач ОСОБА_1 повністю підтримав позовні вимоги в суді, просив Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит», код ЕДРПОУ 09807856, на його користь, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, грошові кошти, внаслідок порушення умов Договору банківського строкового вкладу «Класік» 300131/112754/5-14 від 29 вересня 2014 року, у вигляді трьох процентів річних в сумі 468,00 грн. та відшкодування інфляційних втрат в сумі 8 490,00 грн., а всього кошти в сумі 8 958 /вісім тисяч девятсот пятдесят вісім/ грн. 00 коп. Заперечення вважає безпідставними, оскільки відповідач повинен був виконати зобовязання за договором 28.02.2015 року, тобто до набрання чинності з 04 березня 2015 року Постанови Національного банку України від 03.03.2015 року за № 160. Вимоги про стягнення на його користь коштів внаслідок порушення умов Договору банківського строкового вкладу «Класік» 300131/112754/5-14 від 29 вересня 2014 року, у вигляді трьох процентів річних в сумі 468,00 грн. та відшкодування інфляційних втрат в сумі 8 490,00 грн. заявлені та розраховані ним станом на 06 вересня 2015 року, тобто до прийняття рішення від 17 вересня 2015 року № 171 Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ Банк Фінанси та Кредит, у цьому звязку положення ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на його вимоги не поширюється. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, із урахуванням думки позивача, суд приходить до висновку про можливість судового розгляду на підставі наданих суду сторонами доказів без участі представника відповідача.

Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 Вересня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір Класік №300131/112754/5-14 строкового банківського вкладу. Відповідно до вказаного договору в національній валюті - гривні, позивач передав відповідачу 30 000,00 грн. Строком на 5 (пять) місяців відповідно до Договору-заяви. Процентна ставка на суму вкладу становить 23,60% річних.

Відповідно до вказаного договору вклад виплачується по закінченню строку розміщення, тобто 28 лютого 2015 року, а вкладник має право на отримання суми вкладу та нарахованих процентів (п.п. 4.2, 4.3.1 Договору-заяви).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

У відповідності до змісту ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Часткове і несвоєчасне повернення коштів на звернення позивача обмежує ОСОБА_2 в праві користування, володіння та розпорядження своєю власністю, що є порушенням ст. 41 Конституції України.

Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Також, статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Згідно зі п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 03.12.2003 року № 516 та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 29.12.2003 року за № 1256/8577, за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які вставлені договором.

Зважаючи на вищевказане, позивач мав право в будь-який час вимагати від банку видачу вкладу, і вчасно 27.02.2015 року звертався до банку з проханням видати йому готівкою кошти, які були передані ним на депозит та відсотки. На заяву позивача тільки 25.03.2015 року надана відповідь за №9-334000/410 про можливість розгляду вказаного звернення при наявності коштів в касі відділення із покликанням на Постанову НБУ №160 від 03.03.2015 року.

Відповідно наданої відповідачем до виписки по особовому рахунку за період з 18.09.2015 по 12.01.2016 року, яка визнана відповідачем, вбачається, що банк виконав обовязки передбачені Договором банківського вкладу (депозиту) про повернення позивачу коштів банківського вкладу в сумі 30 000,00 грн. тільки 18 листопада 2015 року.

Як зазначено в правовому висновку, викладеному в Постанові Верховного Суду України від 25.12.13 року № 6-140 цс-13, за змістом ст. 526, 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором депозиту вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд.

Враховуючи встановлені по справі обставини, суд прийшов до висновку, що невиплата коштів, що знаходяться на рахунку відповідача, є обмеженням прав відповідача щодо вільного розпорядження своїми грошовими коштами.

Відповідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності вищенаведеної норми закону, позивач правомірно заявив вимогу про стягнення із відповідача внаслідок прострочив виконання грошового зобовязання боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Розрахунок вищенаведених сум за період прострочення грошового зобовязаня із 01 березня по 06 вересня 2015 року проведений у відповідності до встановленого законодавством порядку, не сопорюється відповідачем, приймається до уваги судом.

Таким чином, сукупністю достовірно наведених доказів підтверджується, що позовна заява обґрунтована і підлягає до задоволення шляхом стягнення із Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит», код ЕДРПОУ 09807856, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, грошові кошти, внаслідок порушення умов Договору банківського строкового вкладу «Класік» 300131/112754/5-14 від 29 вересня 2014 року, у вигляді трьох процентів річних в сумі 468,00 грн. та відшкодування інфляційних втрат в сумі 8 490,00 грн., а всього кошти в сумі 8 958 /вісім тисяч девятсот пятдесят вісім/ грн. 00 коп.

Заперечення відповідача в цій частині не заслуговують на увагу. Суд погоджується із доводами позивача в тій частині, що положення ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» про встановлені на час тимчасової адміністрації обмеження на заявлені ним вимоги про стягнення інфляційних втрат і 3% річних не поширюються, оскільки вимоги заявлені та розраховані станом на 06 вересня 2015 року, тобто до прийняття Постанови НБУ від 17.09.2015 року №612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» до категорії неплатоспроможних» та прийняття рішення виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 вересня 2015 року № 171 Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ Банк Фінанси та Кредит та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

До стягнення з відповідача підлягають витрати по сплаті позивачем судового збору у відповідності до ст.88 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10,11,57-60,88,208,209,212-215,218,223, 292,294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит», код ЕДРПОУ 09807856, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, грошові кошти, внаслідок порушення умов Договору банківського строкового вкладу «Класік» 300131/112754/5-14 від 29 вересня 2014 року, у вигляді трьох процентів річних в сумі 468,00 грн. та відшкодування інфляційних втрат в сумі 8 490,00 грн., а всього кошти в сумі 8 958 /вісім тисяч девятсот пятдесят вісім/ грн. 00 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит», код ЕДРПОУ 09807856, судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок на рахунок 0002 в УДК в м. Рівне, Код , МФО 833017, код класифікації доходів бюджету 22030001, код отримувача /код з ЄДРПОУ/ 38012714.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через місцевий суд поданням апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а для осіб які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду Н.Ю.Музичук