АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

05 травня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Шебуєвої В.А.

при секретарі - Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерне страхова компанія «АСКА» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу страхового відшкодування,

за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерне страхова компанія «АСКА» - Соколової Кристини Володимирівни на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року,

встановила:

у травні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача в порядку регресу суму сплаченого страхового відшкодування в сумі 22 622 грн. 55 коп., яка була сплачена ОСОБА_3 за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 р. в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

При зверненні до суду позивач зазначав, що 03.06.2009 р. між ним та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування належного йому транспортного засобу - автомобіля марки «Toyota Camry», державний номер НОМЕР_1. 02.03.2010 р. сталась ДТП, в результаті якої було ушкоджено застрахований транспортний засіб. Вартість відновлювального ремонту автомобіля становила 47 612 грн. 55 коп. Оскільки ДТП сталась з вини ОСОБА_1, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ВАТ «УСК «Дженералі гарант», позивач направив заяву про виплату страхового відшкодування. Вказана страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування в межах ліміту з урахуванням франшизи - 24 990 грн., а тому позивач просив стягнути в порядку регресу з відповідача залишок суми - 22 622 грн. 55 коп.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 р. в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача відсутнє право на регресну вимогу, а до нього перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація). Однак позивач з 04.05.2011 р. не уточнив свої вимоги, не змінив предмет і підставу позову.

Такий висновок суду першої інстанції не можна визнати законним та обґрунтованим, оскільки він не відповідає встановленим по справі обставинам.

Заявляючи вимоги про стягнення з відповідача, як особи, з вини якої сталась ДТП, в результаті чого було ушкоджено належний ОСОБА_3 автомобіль, позивач вказував, що здійснив виплату страхувальнику в розмірі 47 612 грн. 55 коп., яка складається з вартості відновлювального ремонту автомобіля за вирахуванням франшизи в сумі 880 грн. 28 коп. . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.04.2010 р. ОСОБА_4, було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки він допустив порушення п. 13.1.ПДР України. Оскільки частина вказаної суми - 24 990 грн. була сплачена страховою компанією ВАТ «УСК «Дженералі гарант», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1, позивач просив стягнути в порядку регресу 22 622 грн. 55 коп., посилаючись на положення ст. 1191 ЦК України та одночасно на ст. 27 Закону України «Про страхування».

Як видно з матеріалів справи, вартість відновлювального ремонту належного ОСОБА_3 автомобіля була визначена в сумі 48 492 грн. 83 коп. на підставі Звіту про оцінку автомобіля, складеного 18.03.2010 р. ФОП ОСОБА_5 При складанні вказаного Звіту було використано Протокол огляду транспортного засобу від 11.03.2010 р., який також було проведено ОСОБА_5 З вказаного Протоколу огляду видно, що вказаний автомобіль мав пошкодження крім задньої центральної частини, також в передній та бокових частинах: бампер передній, кришка капоту, крило переднє праве та інші.

В заяві до страховика від 04.03.2010 р. ОСОБА_3 пояснював, що 02.03.2010 р. близько 16.50 рухався по вул. Глибочицькій, зупинився в районі трамвайної зупинки та відчув удар позаду, від чого його автомобіль по інерції штовхнув пішохода, який стояв попереду, в результаті чого автомобіль отримав ушкодження: бампер передній, капот, кришка багажника, задній бампер, ліве та праве задні крила. Тобто ОСОБА_3 стверджував, що ушкодження, які знаходяться в передній частині автомобіля виникли в результаті наїзду автомобіля на пішохода після зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_1

Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному співробітником ДАІ 02.03.2010 р. о 17.30, зазначено, що свідків та потерпілих в даній ДТП немає. Про це також зазначено в Довідці про дорожньо-транспортну пригоду, видану 06.05.2010 р. Управлінням ДАІ ГУ МВС України в м. Києві (а/с 86 т.1).

На дані суперечності вказував фахівець Управління економічної безпеки ВАТ «СК «Дженералі гарант» ОСОБА_6 при вивченні матеріалів страхової справи (а/с 78 т.1).

В Інформації №8584987 про ДТП, яка сталась 02.03.2010 р. вказується, що належний ОСОБА_3 автомобіль отримав ушкодження лише в центральній задній частині (а/с90 т. 1).

В матеріалах справи міститься також Інформація №8533537 про ДТП, яка сталась 15.12.2009 р. за участю двох автомобілів: марки «Toyota», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та марки «Hyundai», номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7 і в результаті ДТП належний ОСОБА_3, автомобіль отримав ушкодження в задній центральній частині. Вказана ДТП сталась внаслідок порушення ПДР водієм ОСОБА_3 (а/с 89 т. 1), що встановлено в постанові судді Солом'янського районного суду м. Києва від 23.12.2009 р.

Крім того, в Розрахунку страхового відшкодування, наданому позивачем, зазначено, що за вказаним договором страхування від 03.06.2009 р. вже проводилась виплата в сумі 15 244 грн. 95 коп. (а/с 10 т.1).

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В ст. 27 Закону України «Про страхування» також передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за

договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Сам по собі факт виплати страховиком страхового відшкодування не свідчить про те, що всі ушкодження належного ОСОБА_3 автомобіля були отримані при ДТП 02.03.2010 р.

Отже, за таких обставин, на відповідача ОСОБА_1 не може бути в повному обсязі покладено відповідальність за завдані ОСОБА_3 збитки.

Посилання в апеляційній скарзі представника позивача на Рапорт аварійного комісара, який нібито було складено на місці ДТП 02.03.2010 р., в якому вказується про учасника ДТП - пішохода ОСОБА_8 не може бути визнаний як належний доказ по справі, оскільки вказаний рапорт не узгоджується з іншими доказами по справі, в рапорті відсутні дані про час прибуття та відбуття аварійного комісара, підписи інших учасників ДТП, а крім того, аварійний комісар є працівником позивача.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерне страхова компанія «АСКА» - Соколової Кристини Володимирівни задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерне страхова компанія «АСКА» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу страхового відшкодування - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий

Судді

№ справи: 753/17099/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4027/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Леонтюк Л.К.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.