11 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ГвоздикаП.О., Ситнік О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири
за касаційною скаргою ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_7, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що він є власником
АДРЕСА_1. 17 лютого 2015 року сталося залиття його квартири. Згідно акта, складеного 17 лютого 2015 року спеціалістами ЖРЕО-409, залиття відбулося з причини халатного відношення до сантехнічного обладнання мешканки вищерозташованої кв. АДРЕСА_2 ОСОБА_5, а висновком дослідження - звіту від 24 березня 2015 року
№ 42/15 розмір майнового збитку складає 29 555 грн 41 коп. За проведення дослідження позивачем було сплачено 900 грн. Також ОСОБА_4 витратив 72 грн 98 коп. для подачі телеграми відповідачу ОСОБА_5 з проханням прибути для проведення дослідження. Загальна сума майнової шкоди становить 30 528 грн 39 коп. Крім майнової шкоди позивачу завдано моральну шкоду, яку останній оцінює в розмірі 20 000 грн. Ураховуючи викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_4 просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_5 та ОСОБА_6, який був залучений співвідповідачем по даній справі, як власник квартири АДРЕСА_2.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня

2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 30 528 грн 39 коп., моральну шкоду в розмірі 3 000 грн та судові витрати в розмірі 549 грн

60 коп. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 2 000 грн.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що вина ОСОБА_5 в залитті квартири позивача доведена в суді, в зв'язку з чим саме вона повинна відшкодовувати зазначену майнову та моральну шкоду. Стягуючи з другого відповідача моральну шкоду суд першої інстанції виходив з того, що він є власником квартири, в якій проживає

ОСОБА_5

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_4 є власником кв. АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 зареєстрована та проживає в кв. АДРЕСА_2 з 15 червня 1972, яка знаходиться на 4 поверсі 5 поверхового будинку. Власником даної квартири є ОСОБА_6 відповідно до договору дарування, який в ній не проживає.

12 лютого 2015 року сталося залиття квартири позивача та було викликано працівників аварійної служби, якими було встановлено причину залиття квартири ОСОБА_4

Згідно акта від 17 лютого 2015 року, складеного спеціалістами ЖРЕО-409, залиття відбулося з причини халатного відношення до сантехнічного обладнання мешканки вище розташованої квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_5, а саме - теча сифону під ванну через перелив, який не працює. Крім того, зазначено роботи, які потрібно виконати для усунення наслідків залиття квартири

Згідно звіту від 24 березня 2015 року № 42/15, складеного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8, розмір майнового збитку, який завдано позивачу в результаті залиття його квартири, на момент складання звіту становить 29 555 грн 41 коп.

Статтею 151 ЖК Української РСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч. 1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна (ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Частиною 1 статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно розʼяснень викладених в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з подальшими змінами) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи викладене, суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановили, що відповідачі належним чином не відносились до сантехнічного обладнання, ОСОБА_5 у добровільному порядку відмовляється відшкодувати майновий збиток, заподіяний позивачу, а тому суди дійшли правильного висновку, що майнова шкода підлягає стягненню із ОСОБА_5 (користувача кварти) у судовому порядку в розмірі 30 528 грн 39 коп. Крім того, враховуючи, що у зв'язку з залиттям квартири позивач зазнав негативних наслідків повʼязаних з ремонтом останньої, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про стягнення моральної шкоди із ОСОБА_5 (користувача квартири) та ОСОБА_6 (власника квартири).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня

2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко П.О. Гвоздик О.М. Ситнік