Справа № 477/2010/16-ц
Провадження № 4-с/477/12/16
У Х В А Л А

10 листопада 2016 р. м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Саукової А.А.,

за участю секретаря Сірюк С.В.,

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання обслуговуючого кооперативу «Зайчевське» в особі голови правління ОСОБА_2 про поновлення строків на оскарження дій державного виконавця, скасування постанови та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2016 року заявник обслуговуючий кооператив Зайчевське звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, в якій просив скасувати постанову по виконавчому провадженню № 31433056 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 08 червня 2016 року відносно боржника ОСОБА_3 та зобов'язати державного виконавця Ширко С.Л. виконати рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області по виконачому листу № 1-138/08 та стягнути з ОСОБА_3 борг в сумі 2600 грн. на користь заявника.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

Зі змісту ст. 384 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно положень ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 08 червня 2016 року, винесеної державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області -ОСОБА_4 було вирішено повернути стягувачу виконавчий лист № 1-138, виданий 20 жовтня 2008 року Жовтневим районним судом Миколаївської області на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

У скарзі заявник просить поновити строк на оскарження дії державного виконавця, посилаючись на те, що отримав вказану постанову 23 вересня 2016 року, але письмових доказів отримання ним вказаної постанови у вказану ним дату, не надано.

В судовому засіданні представник заявника клопотання підтримала та просила його задовольнити та поновити строк на оскарження, посилаючись на те, що вони звернулись до Ленінського ВДВС з запитом на інформацію про проведені заходи з виконання судового рішення, після чого отримали постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, в якій було зазначено про оскарження цієї постанови до Ленінського районного суду м. Миколаєва, що вони і зробили. Однак, ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2016 року скарга була повернута через порушення правил підсудності. Зазначила, що оскаржувану постанову вони отримали 23.09.2016 року, однак будь-яких доказів в обґрунтування зазначених обставин представник не надала.

Відповідно до ст. 72 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Відповідно до ст. 73 ЦПК України, суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах , при вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Як вбачається з наданих заявником документів, 08.06.2016 року стягувач СТ «Зайчевське» звернувся до начальника Ленінського ВДВС ММУЮ з запитом на інформацію про проведені заходи з виконання судового рішення, з зазначенням про необхідність надати відповідь у встановлені законодавством строки.

Зазначений запит був отриманий Ленінським ( в теперішній час Інгульським) відділом ДВС Миколаївського міського управління юстиції.

08.06.2016 року державним виконавцем Інгульського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві. Однак, як зазначила представник заявника, до Ленінського районного суду м. Миколаєва з заявою про оскарження дії державного виконавця вони звернулись 03 жовтня 2016 року, тобто, майже через чотири місяці після звернення з запитом про надання інформації та винесення оскаржуваної постанови.

При цьому, будь-яких доказів про те, що заявник отримав зазначену постанову саме 23 вересня 2016 року, як зазначено в заяві та як стверджувала в судовому засіданні представник заявника, або наявності інших поважних причин суду не надано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин пропуску строку на оскарження постанови державного виконавця, у звязку з чим клопотання про поновлення строку задоволенню не підлягає та скарга обслуговуючого кооперативу Зайчевське підлягає залишеннюбез розгляду.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 22 цього закону.

Керуючись ст.ст. 208, 385 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання обслуговуючого кооперативу Зайчевське про поновлення строку на оскарження постанови державного виконавця від 08.06.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві відмовити.

Скаргу обслуговуючого кооперативу Зайчевське на дії державного виконавця, скасування постанови та зобовязання вчинити певні дії, - залишити без розгляду.

Розяснити заявнику, що особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.А.Саукова