У Х В А Л А

16 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Гуменюка В.І.,Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2016 року, рішення апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики,

встановила:

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 9 квітня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4. суму боргу за договором позики у розмірі 28 954 642 грн. 50 коп.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 2 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції змінено, зменшено стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4. суму боргу за договором позики з 28 954 642 грн. 50 коп. до 1 288 253 грн. 30 коп., зменшено загальну суму стягнення з 28 958 083 грн. 50 коп. до 1 291 694 грн. 30 коп.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2015 року рішення апеляційного суду скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду м. Києві від 24 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено, зменшено стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4. суми боргу за договором позики з 28 954 642 грн. 50 коп. до 1 876 506 грн. 72 коп. та зменшено загальну суму стягнення з 28 958 083 грн. 50 коп. до 1 879 947 грн. 72 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4. відхилено, вказане рішення апеляційного суду залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2016 року, рішення апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення та направити справу на новий апеляційний розгляд з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме: частини третьої статті 551 ЦК України та статей 214, 215 ЦПК України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Ухвалюючи рішення про зменшення розміру неустойки суд апеляційної інстанції, з висновком якого погодився суд касаційної інстанції, виходив із того, що її розмір занадто високий порівняно зі збитками позивача ( більше ніж в 29 разів перевищує суму боргу), яких останній зазнав від прострочення виконання зобов'язання, те, що зобов'язання боржником не виконане, з урахуванням засад справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи не лише майнові, але і інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу та визначила її в розмірі, який дорівнює сумі основного боргу стягнутого судом першої інстанції в сумі 938 253, 36 грн. А тому сума стягнутої неустойки підлягає зменшенню з 28 016 389, 14 грн. до 938 253, 36 грн., а загальна сума стягнення становитиме 1 879 947, 72 грн.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2015 року суд касаційної інстанції виходив із того, що змінюючи рішення суду першої інстанції та зменшуючи розмір неустойки саме до 350 000, 00 грн., суд апеляційної інстанції послався на занадто великий її розмір порівняно із збитками позивача та ступінь виконання свого зобов'язання боржником, проте у порушення вимог статей 213, 214 ЦПК України, суд належним чином дані обставини не мотивував, оскільки як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 взагалі не виконував своїх зобов'язань за договором позики, тобто посилання на цю обставину є безпідставними.

Порівняння вищенаведеного судового рішення із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального та процесуального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2016 року, рішення апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук