АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/2337/16-ц Головуючий І інстанції:Панас Н.Л.
Провадження № 22-ц-/790/5713/16 Доповідач: Івах А.П.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Івах А.П.,

суддів Пономаренко Ю.А., Кокоші В.В.,

при секретарі Каплоух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що згідно розписки від 23 листопада 2011 року він передав у борг ОСОБА_2 1000 доларів США, що еквівалентно 28000 грн., які останній зобовязався повернути до 23 березня 2013 року.

Узяті на себе зобовязання не виконав.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 липня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що підтвердив його батько, у судове засідання не зявився, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався.

Судова колегія розглядає справу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України за відсутності відповідача.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

-чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

-чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

-які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

-яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Розглядом справи достеменно встановлено, що 23 листопада 2011 року між сторонами було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 узяв у ОСОБА_1 в борг 1000 доларів США та зобовязався повернути 23 березня 2013 року ( а.с. 4).

Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику (Постанова Верховного Суду України від 18.09.2013 року №6-63цс13).

Позичальник, як передбачено ст. 1049 ЦК України, зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальнику протягом 30-ти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо це не встановлено договором.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем був виконаний обовязок щодо повернення позивачеві боргу.

Як на доказ виконання обовязку по поверненню боргу суд посилався на розписку, видану ОСОБА_1 05 липня 2012 року (а.с.15) про отримання від ОСОБА_2 рухомого майна токарнофрезерного верстата та комплектуючих до нього.

Погодитися з висновком суду не можна, оскільки дійшов він його без повного зясування дійсних обставин справи, визначення природи правовідносин, що виникли між сторонами щодо розписки позивача від 05 липня 2012 року, допустив порушення норм матеріального права.

Зміст розписки ОСОБА_1 не свідчить про факт одержання ним вказаного майна на виконання боргових зобовязань.

За вимогами ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов?язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов?язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов?язку.

На зазначене суд першої інстанції не звернув належної уваги, не дав оцінки тому факту, що боргова розписка знаходилася у кредитора.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції у повній мірі не виконав вимоги цивільного судочинства, що потягло за собою ухвалення рішення такого, що не відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України.

Дослідивши у відповідності до вимог ст. 303 ЦПК України наявні у справі докази, оцінивши їх належність та допустимість, судова колегія находить позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Виходячи із офіційного курсу гривні щодо долара США на 03 листопада 2016 року (100 доларів США = 2555,8676 грн.) стягненню підлягає сума 25558 грн. 70 коп..

У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає вирішенню питання про стягнення з ОСОБА_3 судового збору на користь позивача.

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 сплатив судовий збір у сумі 551,21 грн. (а.с.1) та за подання апеляційної скарги 606,33 грн. (а.с.60) у звязку з чим необхідно стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1157 грн. 54 коп..

За таких обставин, судова колегія, у відповідності до положень ст. 309 ЦПК України, вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись ст.. ст.. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 липня 2016 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 25558 грн. 70 коп. та судові витрати у розмірі 1157 грн. 54 коп..

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді