Справа № 307/1929/16-ц
Провадження № 2/307/1132/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Мельник В.І. при секретарі Ком'яті Н.А. з участю представника позивача ОСОБА_1 розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою :

ОСОБА_2 до Краснянської сільської ради Тячівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкову земельну ділянку.

в с т а н о в и в :

Позивач пред'явив позов в суд до Краснянської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно та просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцю, ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а саме на частину земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. АДРЕСА_1. на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , виданого 27 грудня 2002 року Краснянською сільською радою Тячівського району Закарпатської області та зареєстрованого у книзі реєстрації держаних актів за № 55.

Представник позивача підтримав заявлені вимоги та доповнив у судовому засіданні до дня смерті ОСОБА_3 у будинку проживали ОСОБА_4 ОСОБА_6 та ОСОБА_2. Так як вони проживали у спадковому будинку разом з спадкодавцем та вступили у фактичне управління спадковим майном . ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_4 та все своє майно заповіла сестрі ОСОБА_6. Після смерті батька залишилась земельна ділянка площею 0, 25 га, але держаний акт на вказану земельну ділянку було втрачено тому просить суд визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину спадкової земельної ділянки.

Представник Краснянської сільської ради та представник Тячівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явились подали суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, в рішенні покладається на розсуд суду.

Заслухавши представника позивача дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов слід задовольнити

По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року у віці 55 років помер батько позивача ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Як вбачається з свідоцтва про народження ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року та в графі батько записаний ОСОБА_3.

Як вбачається з ксерокопії паспорта громадянина України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 24 грудня 1998 року прописаний в АДРЕСА_1

До спадкового майна ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 0,25 га на підставі держаного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2. по АДРЕСА_1

Саме на дане майно померлого ОСОБА_3 і відкрилася спадщина.

На сьогоднішній день фактичними власниками спадкового майна земельної ділянки є позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_8 ., але коли ОСОБА_2 виявив бажання реалізувати своє право власності, а саме розпорядитися майном, виявилося, що без свідоцтва про право на спадщину цього зробити не зможе.

За відсутності правовстановлюючого документу нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно.

Що стверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 6 липня 2016 року, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за відсутності правовстановлюючих документів. Нажаль державний акт було втрачено, тому для вирішення даного питання позивач змушений звернутися до суду.

Для підтвердження дійсності отримання покійним державних актів на право власності на земельну ділянку позивач звернулась із заявою до Відділу Держгеокадастру у Тячівському районі, де йому надали довідку № Б-174/0-181/6-16 від 3 жовтня 2016 року що держаний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 зареєстровано у книзі реєстрації держаних актів на право приватної власності на землю за ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності, та доручення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності.

Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна померлого і має право успадкувати 1/3 частину земельної, так як відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 1225 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню, а оскільки позивач сплатила при зверненні з позовом до суду на користь держави судовий збір, то ці витрати слід залишити за нею.

Керуючись ст.ст. 325, 392, 1216-1218, 1261, 1268-1269 ЦК України, ст.ст. 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, 1/3 частину земельної ділянки площею 0,25 га кадастровий номер НОМЕР_3 що належала спадкодавцю ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року на праві приватної власності на підставі держаного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 27 грудня 2002 року зареєстровано за № 55 у книзі реєстрації держаних актів на право приватної власності на землю за ОСОБА_3.

Судові витрати по сплаті судового збору, сплачені позивачем при подачі позову до суду, залишити за ним.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Тячівського районного суду В.І. Мельник