Справа 688/2707/16-ц
№ 2/688/815/16
Рішення

іменем України

17 жовтня 2016 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого - судді Цідик А.Ю.,

за участю: секретаря судового засідання Никитюк К.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

прокурора Облог Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань у м. Шепетівка цивільну справу за позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради в інтересах малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що вона є матір'ю двох малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач ухиляється від належного виховання дітей, зловживає алкогольними напоями. ОСОБА_4 є інвалідом, не може самостійно рухатись та потребує особливої уваги. Нехтуючи поради лікарів та соціальних працівників, відповідач не приділяє сину належну увагу, відвідує з ним сумнівні компанії та порушує режим дня малолітнього. Просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, просила не позбавляти її батьківських прав, оскільки на даний час вона проживає у будинку своєї мачухи ОСОБА_5, через неприязні стосунки остання звертається до соціальних служб з питання позбавлення відповідача батьківських прав. Також стверджувала, що цікавиться життям своїх дітей, належним чином доглядає та виховує їх, алкогольними напоями не зловживає, дітей не залишає.

Прокурор проти позову заперечила, просила не застосовувати до відповідача крайній захід впливу як позбавлення батьківських прав, обмежитись попередженням про необхідність змінити ставлення до виховання дітей.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2, 3, 5 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно зі ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; є хронічними алкоголіками.

Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, словом не робиться нічого для задоволення життєво важливих потреб дитини). При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір'ю обов'язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір'ю двох малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Батьком дітей є ОСОБА_6

Із висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради №01-23/2129 від 22.06.2016 р. слідує, що ОСОБА_2 схильна до зловживання алкогольними напоями, неодноразово залишала дітей без нагляду, чим наражала їх на небезпеку. Молодший син відповідача є дитиною-інвалідом, потребує особливого догляду. Матір ігнорує вимоги медичних та соціальних працівників щодо належного догляду за ним, разом з дитиною відвідує сумнівні компанії. 15.06.2016 року матір було доставлено у дитяче відділення Шепетівської вузлової лікарні з метою обстеження, проте ввечері вона самовільно залишила лікарню, не усвідомлює небезпеку, яку становить її дії для здоров'я та життя дитини, не цікавиться станом здоров'я дітей, не утримує їх належним чином.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

Даний висновок був складений без участі та належного повідомлення батьків ОСОБА_2, ОСОБА_6 Ці обставини позбавили можливості матері особисто захистити свої інтереси щодо дітей, а орган опіки та піклування - різнобічно та об'єктивно розглянути спірне питання. Таким чином, вищезазначений висновок слід визнати недостатньо обґрунтованим та не брати його до уваги в якості належного та допустимого доказу на підтвердження позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2

Відповідно до довідки Шепетівської ЦРЛ № 20/4984 від 04.07.2016р. ОСОБА_2 перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 2011 року з діагнозом: гострий поліморфний психотичний розлад складного ґенезу та у лікаря-нарколога з 2012 року з діагнозом: хронічний алкоголізм. Разом з тим, відповідно до висновку ЛКК ХОПНД від 13.07.2016р. №2290, рекомендовано зняти ОСОБА_2 з обліку. Відсутні також об'єктивні дані, які підтверджують, що ОСОБА_2 перебувала у стані алкогольного сп'яніння в період, зазначений позивачем.

Допитані свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_2 алкогольними напоями не зловживає, належним чином виховує та доглядає своїх дітей, через неприязні стосунки з ОСОБА_5, остання звертається до соціальних служб з питання позбавлення відповідача батьківських прав. ОСОБА_6 також пояснив, що за рекомендацією та під диктовку директора Шепетівського міського центру соціальних служб для сім'ї, до вирішення питання про доцільність позбавлення батьківських прав, 21.06.2016р. він написав заяву про тимчасове влаштування сина в будинок дитини «Берізка», однак дізнавшись про статус цього будинку-інтернату, разом з ОСОБА_2 забрали дитину.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які є працівниками Шепетівського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, пояснили, що ОСОБА_2 ухиляється від належного виховання дітей, зловживає алкогольними напоями. В червні 2016 року від ОСОБА_5 їм стало відомо, що ОСОБА_2 пішла з дому у невідомому напрямку разом із своїм малолітнім сином, а дочку залишила саму вдома без нагляду. Наступного дня вона повернулася в стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до листа Шепетівського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 14.06.2016р., 13 червня 2016 року до центру надійшло телефонне повідомлення від ОСОБА_5, яка є мачухою ОСОБА_2, про те, що остання 11.06.2016 року пішла з дому у невідомому напрямку разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, а доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6. залишила саму вдома без нагляду. Сім'я ОСОБА_2 перебуває на обліку в центрі, як сім'я, що опинилась в складних життєвих обставинах. Після отримання повідомлення, працівниками центру було здійснено візит в сім'ю ОСОБА_2 Під час відвідування було виявлено, що ОСОБА_2 дійсно немає вдома. ОСОБА_2 схильна до зловживання алкогольними напоями. 14.06.2016р. в телефонному режимі було з'ясовано, що відповідач повернулася додому з сином, проте, зі слів ОСОБА_5, жінка перебуває в стані сильного алкогольного сп'яніння, загрози життю та здоров'ю малолітньому ОСОБА_4 немає, так як вона наглядає за ним.

Відповідно до акта Шепетівського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 15.06.2016р., комісією центру 15 червня 2016 року було відвідано сім'ю ОСОБА_2, за повідомленням ОСОБА_5, мачухи ОСОБА_2, щодо невиконання батьківських обов'язків та зловживання алкогольними напоями останньою. Сім'я проживає з приватному будинку, який складається з жилої кімнати, коридору та кухні. Право власності на будинок належить ОСОБА_5 В помешканні наявні необхідні меблі, побутова техніка, є дитяче ліжечко, візочок, іграшки. Був наявний частковий запас продуктів харчування, проте готових страв для повноцінного харчування дітей не було. Під час обстеження ОСОБА_2 перебувала в стані алкогольного сп'яніння. В помешканні було брудно, розкидані речі. Як було з'ясовано комісією, ОСОБА_2 11.06.2016 року пішла з дому у невідомому напрямку разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_4, а дочку ОСОБА_3 залишила саму вдома без нагляду. 13.06.2016 року повернулася додому з сином, проте, зі слів ОСОБА_5, жінка перебувала в стані сильного алкогольного сп'яніння.

Доказів того, що працівники центру відвідували сім'ю ОСОБА_3 13.06.2016р. або 14.06.2016р. і виявили її відсутність, як про це зазначено у листі від 14.06.2016р., позивачем не надано. Натомість в акті обстеження умов проживання від 15.06.2016р. значиться, що ОСОБА_2 була присутня. Про відсутність ОСОБА_2 за місцем проживання протягом 11-13.06.2016р. комісії стало відомо лише зі слів ОСОБА_5, з якою ОСОБА_2 тривалий час знаходиться у неприязних стосунках.

Представник органу опіки та піклування відмовився від виклику та допиту як свідка ОСОБА_5

Таким чином достатніх та достовірних даних про відсутність ОСОБА_2 за місцем проживання в червні 2016 року, матеріали справи не містять. Відсутні також об'єктивні дані, які підтверджують, що ОСОБА_2 перебувала у стані алкогольного сп'яніння в цей період. Відсутні дані про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до листа головного лікаря вузлової лікарні від 01.07.2016р. №194, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 перебуває на диспансерному обліку через вроджену ваду серця. У 2015 році був прооперований з приводу даного захворювання в Київській лікарні. Обов'язкові медичні огляди в присутності матері впродовж першого року життя проводились регулярно, про що свідчать записи в амбулаторній картці. Крім того, протягом року дитина тричі доставлялась у дитяче відділення вузлової лікарні працівниками служби у справах дітей за повідомленням сусідів через відсутність матері вдома. 13.06.2016 р., після чергової госпіталізації дитини працівниками служби, у вечірній час того ж дня мати самовільно, забравши дитину, покинула стаціонар. На другий день, 14.06.2016 р. медичні працівники лікарні здійснили відвідування за місцем проживання, але вдома ОСОБА_2 з сином не було. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 практично здорова, на диспансерному огляді не перебуває, періодичні профілактичні огляди проходить регулярно.

Дана інформація не відображає підстави для здійснення госпіталізації ОСОБА_4 13.06.2016р., не містить доказів незадовільного стану здоров'я дітей, що пов'язані з поведінкою матері, як і того, що ОСОБА_2 перебувала у стані алкогольного сп'яніння. В матеріалах справи відсутні докази того, що 13.06.2016р. дитина була госпіталізована працівниками служби, відсутні акти медичних працівників про відсутність матері і дитини 14.06.2016р.

Суд також не бере до уваги посилання на докази винної поведінки ОСОБА_2 у 2015 році, оскільки ці питання досліджувалися у справі про відібрання дітей, і свого підтвердження не знайшли. Так, рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.09.2015р. в позові органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради до ОСОБА_2 про відібрання малолітніх дітей відмовлено. Як встановлено судовим рішенням, що набрало законної сили, позивачем не доведено, що умови проживання дітей є небезпечними, немає даних про відсутність матері за місцем проживання та її перебування в стані алкогольного сп'яніння.

В статті 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.

Європейський суд з прав людини в пункті 50 рішення у справі «Савіни проти України» зазначив, що проблеми в сім'ї можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.

Однак, з матеріалів справи вбачається відсутність належної попереджувальної та виховної роботи органів опіки та піклування та місцевого самоврядування.

Оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено факт ухилення відповідача від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов для повноцінного фізичного та гармонійного розвитку своїх дітей, відповідно, позовні вимоги щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 150, 164 Сімейного кодексу України, суд

вирішив:

У задоволенні позову органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради в інтересах малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.Ю. Цідик