АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Іванової І.П.

суддів: Прокопчук Л.П., Полікарпової О.М.,

секретар Прушинська О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Суворовського районного суду м. Херсона від 26 листопада 2015 року

по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Федосєєва Сергія Миколайовича, заінтересована особа: ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_3, яка діяла в інтересах ОСОБА_1, звернулася до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Федосєєва Сергія Миколайовича, мотивуючи її тим, що в провадженні ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні перебуває виконавче провадження згідно виконавчого листа №2-3069/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 147 941 грн. У процесі здійснення виконання, державним виконавцем Федосєєвим С.М. був проведений опис та арешт трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належної боржнику ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 2006 року. Однак, рішенням Суворовського районного суду м. Херсона за дружиною боржника ОСОБА_4 визнано право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2 та виключено вказану частину квартири із акту опису та арешту майна. Державним виконавцем Федосєєвим С.М. призначено експерта, субєкта оціночної діяльності ОСОБА_5 для участі у виконавчому провадженні та проведенні оцінки належного ОСОБА_1 майна. У результаті проведеної оцінки, ринкова вартість ? частини квартири станом на 27 липня 2015 року складала 313 853 грн., яку пізніше державним виконавцем Федосєєвим С.М. було передано на реалізацію шляхом проведення електронних торгів.

При цьому, скаржник зазначив, що державний виконавець жодним чином не повідомив ОСОБА_1 про призначення субєкта оціночної діяльності та проведення оцінки належного йому майна, а також про результати проведення вказаної оцінки, чим порушив права, інтереси боржника та норми чинного законодавства.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 26 листопада 2015 рокускаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Федосєєва Сергія Миколайовича залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, просить її скасувати та постановити нову, якою задовольнити його скаргу в повному обсязі.

Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні від 18 листопада 2011 року було відкрите виконавче провадження згідно виконавчого листа № 2-3069/11, виданого 19 жовтня 2011 року Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у сумі 147 941 грн.

ОСОБА_6 від 22 березня 2013 року державним виконавцем проведено опис та арешт трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 27 лютого 2014 року та ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 16 квітня 2014 року про залишення рішення суду без змін, за ОСОБА_7 визнано право власності на ? частину зазначеної квартири та виключено вказану частину квартири з акту опису й арешту майна від 22 березня 2013 року.

Відповідно до постанови від 06 травня 2015 року ОСОБА_5 призначено експертом, субєктом оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

18 серпня 2015 року ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні направлено на адресу УДВС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області документи для реалізації арештованого майна боржника, зі вказаною оцінкою майна боржника у розмірі 313 853 грн.

Заслухавши доповідача, вислухавши пояснення осіб, що зявились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_6 ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Постановивши ухвалу, суд першої інстанції посилався на те, що відповідно до досліджених матеріалів виконавчого провадження № 29989642, доводи позивача про неповідомлення його щодо призначення експерта, субєкта оціночної діяльності, проведення ним оцінки, а також про результати оцінки належного йому майна, та передачу його на реалізацію спростовуються копіями супровідного листа від 06 травня 2015 року № 8866 про направлення на адресу ОСОБА_1 постанови про призначення експерта, рекомендованого відправлення від 06 серпня 2015 року на адресу боржника висновку експерта про оцінку квартири, повернутого до ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні за закінченням терміну зберігання. З таким висновком суду, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується на підставі наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З огляду на викладене, порушень норм закону державним службовцем ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні щодо повідомлення боржника про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності та проведення ним оцінки, а також про результати оцінки належного йому майна, передачу його на реалізацію колегія суддів не знаходить.

Також, спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 25 листопада 2015 року визнано незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Федосєєва С.М. щодо відмови у призначенні рецензування звіту про оцінку належного ОСОБА_1 майна, оскільки ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 21 січня 2016 року ухвалу суду першої інстанції в цій частині скасовано та постановлено нову, в якій у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця ВДВС Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні ОСОБА_8 відмовлено.

У п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 07 лютого 2014 року № 7 зазначено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». При цьому суди мають враховувати, що суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства. Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб'єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб'єктом оціночної діяльності. Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

Тому, ОСОБА_4, як співвласниця майна має право звернутися до суду з позовом для захисту її порушених прав, якщо вважає, що таке порушення відбулось.

Стосовно доводів апеляційної скарги про незаконну реалізацію невиділеної в натурі частку у спільному майні подружжя, колегія суддів приходить до наступного.

ОСОБА_6 ч.1. та абз. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, арешт накладено саме на частку боржника у праві спільної часткової власності, а не на все майно, тому дії державного виконавця є такими, що спрямовані на виконання рішення суду та не порушують прав іншого співвласника квартири. У даному випадку спільна власність не припиняється, оскільки передається на реалізацію не конкретна частка майна в натурі, а ідеальна частка у праві власності, тобто відбувається лише заміна субєкта цивільного права.

Новий власник майна не позбавляється права у відповідності до ст. 364, 365 ЦК України розпорядитися своєю часткою у спільному майні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що посилання ОСОБА_1 на постанову Верховного Суду України від 15 січня 2014 року по справі №6-148цс13 є безпідставними, оскільки у справі яку переглядав ВСУ, йдеться про цілісний майновий комплекс гуртожитку, а в даній справі йдеться про частку квартири, яка може бути окремим об'єктом виконавчих дій по реалізації майна боржника.

Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачено ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст. 303, п.1 ч. 1 ст. 307, ст.308, п.1 ч. 1 ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Херсона від 26 листопада 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий І.П. Іванова

Судді: Л.П. Прокопчук

ОСОБА_9