Справа № 712/9023/16-ц
Провадження № 2/712/35/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2016 року суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Троян Т.Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову по справі № 712/9023/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визначення місця проживання дітей, в якій просить в якості забезпечення позову на час розгляду справи та набрання рішенням законної сили визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Зазначив, що 26.09.2016 року суддею було винесено ухвалу, якою зобовязано Службу у справах дітей ЧМР надати висновок про доцільність проживання малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_1

Згідно витягу з протоколу № 18 засідання комісії з питань захисту прав дитини ВК ЧМР від 05.10.2016 року, що ОСОБА_2 знаходиться за межами України та повернеться до м. Черкаси в грудні 2016 року, а тому вирішити зазначене питання без іншої сторони в них немає можливості.

Зазначив, що ОСОБА_2 була ознайомлена з матеріалами справи, проте ні заперечення, ні будь-яких заяв до суду не надала. Крім того, не повідомила суд про зміну місця свого проживання.

В той же час відповідач має рішення та ухвали у справах № 712/5749/13-ц від 14.06.2013 року, № 712/1441/15-ц від 21.04.2015 року та від 15.10.2015 року, в яких судом встановлено, що малолітні ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають разом з матірю ОСОБА_2. У липні 2016 року відповідач використала зазначені документи, та з допомогою звернення до правоохоронних органів намагалась забрати дітей з місця їх фактичного проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4. На даний час діти постійно мешкають з батьком.

Оскільки відношення відповідача до позовних вимог не відомо, то у разі повернення до м. Черкаси вона зможе використати зазначені судові документи у вказаний спосіб, що може нанести травму дітям, порушити його права як позивача та у подальшому утруднити виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову є такою, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується шляхом встановлення обов'язку вчинити певні дії.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Відповідно постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 зазначеної постанови встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Крім того, як зазначено в ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову застосовується судом у разі, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В заяві позивача про забезпечення позову відсутні будь-які належні докази, які підтверджують викладені в ній обставини та будь-які докази, які б свідчили про те, що відповідач якимось чином чинить позивачу перешкоди стосовно проживання дітей разом з ним.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Заявник, подаючи заяву про забезпечення позову, в її змісті фактично дублює вимоги, які є предметом позову, що позбавляє суд можливості встановити співмірність заявлених вимог та заходів забезпечення позову.

Враховуючи вказані положення закону та обставини справи, суд вважає необґрунтованою та недоведеною подану позивачем заяву про забезпечення позову, у звязку із чим відмовляє в її задоволені.

Одночасно з цим, суд розяснює, що позивач не позбавлений права повторно на будь-якій стадії розгляду справи звернутися до суду із заявою про забезпечення позову при наявності для цього обґрунтованих підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради залишити без задоволення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.Є.Троян