Справа №464/3419/16-ц
пр № 2-з/464/20/16
УХВАЛА

10.05.2016 року

Сихівський районний суд м.Львова в складі: головуючого-судді Радченко Е.А., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі №464/3419/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_3В, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 3 203 424,67 грн., яка складається із основного боргу - 1 461 480 грн., пені - 742 006, 49 грн., відсотків річних - 82 128,74 грн. та інфляційних - 917 809,44 грн., а також понесені судові витрати.

Одночасно з позовною заявою від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій ОСОБА_2 просить з метою забезпечення позову накласти арешт на майно, належне на праві власності ОСОБА_3В, яке еквівалентне сумі позову 3 203 424,67 грн. В обґрунтування заяви покликається на те, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання взятого на себе зобовязання за договором позики, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення відповідачів та інших осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд встановив наступне.

Так, відповідно до ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак, подаючи заяву про забезпечення позову, позивач не зазначив підстави обрання такого виду забезпечення позову, як і не обґрунтував причини застосування заходів по забезпеченню позову, не вказав на ті обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені в зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім цього, п.4 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 р. передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Проте заява про забезпечення позову подана з порушенням вищезгаданих вимог, а саме, не конкретизовано, на яке саме майно відповідача (та його вартість), необхідно накласти арешт, не надано доказів про належність відповідачу такого майна на праві власності.

Оскільки позивачем не наведено обставин, які свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд приходить до висновку, що позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити, роз'яснивши йому, що він не позбавляється права повторно звернутись із заявою про забезпечення позову в будь-який час протягом розгляду справи в суді.

Керуючись ст. ст.151-153, 208, 210 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі №464/3419/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Копію цієї ухвали направити заявнику ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суду м.Львова протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий