АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Плахотнюк К.Г.
№22-ц/796/2415/2016 Доповідач Кравець В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Кравець В.А.,

суддів Семенюк Т.А., Шиманського В.Й.,

за участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А

У серпні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 на її утримання аліменти щомісячно у розмірі 1 000, 00 грн., починаючи з 12 серпня 2015 року і до досягнення дитиною трьох років, а саме до 3 вересня 2017 року та аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000, 00 грн., й до повноліття дитини, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 серпня 2015 року і до повноліття, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць та вирішити питання судового збору.

В мотивування вимог посилалася на те, що відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання позивача та спільної дитини, тому вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1000, 00 грн., починаючи з 12 серпня 2015 року і до досягнення дитиною - ОСОБА_3 трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 року та аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 500, 00 грн., однак не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 вересня 2015 року і до повноліття дочки, або ж зміни матеріального стану сторін чи прожиткового мінімуму.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежів на один місяць. Вирішено питання судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення та відмовити у задоволенні позову в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_2 у розмірі 1000, 00 грн., починаючи з 12 серпня 2014 року і до досягнення дитиною трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 року, посилаючись на те, що рішення в цій частині ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам.

Вказує на те, що шлюб між сторонами розірвано, а тому відсутність шлюбу між сторонами унеможливлює обов'язок зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 свою апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з вищевказаних підстав.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 проти апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд виходив з обов'язку батьків утримувати дитину та вимог п.2 ст. 84 СК України щодо утримання дружини.

Проте, в повній мірі з таким висновком суду погодитись неможливо, оскільки такого висновку суд дійшов, не з'ясувавши дійсні обставини спору, не перевіривши доводи і заперечення сторін та без належної оцінки доказів.

Відповідно до ст.ст.213,214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Порушення норм матеріального та процесуального права є підставою відповідно до ст. 309 ЦПК України до скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті заявлених позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася донька - ОСОБА_3, яка після припинення шлюбних стосунків та розірвання шлюбу проживає разом з мамою.

Проте, між сторонами існують суперечки з приводу утримання та матеріального забезпечення дитини та колишньої дружини відповідача.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно зі ст..ст.180,191 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, однак за умови, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно зі статтями 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов'язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини.

До підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Разом з тим, згідно довідки про доходи від 08.09.2015 року № 8, виданої ТОВ «Компанія «Київ ОПТ ТОРГ», відповідач ОСОБА_1 з 01.03.2013 року по теперішній час працює на посаді кур'єра. Загальна сума доходу з березня 2015 року по серпень 2015 року складає 9 665,98 грн., тобто середньомісячна заробітна плата становить - 1611,00 грн.

Таким чином, суд першої інстанції, вирішуючи питання про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, не звернув уваги на те, що відповідач працевлаштований та отримує стабільних дохід.

Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі).

У відповідності до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» 2015 році установлено, що прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років: з 1 січня 2015 року - 1032 гривень, з 1 вересня - 1167 гривень.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено,що відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Разом з тим відповідно до ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину в Україні в 2015 році для дитини віком до 6 років у серпні, вересні, жовтні, листопаді становив 309,60 грн., у грудні 350,10 грн., у січні 2016 року 350,10 грн.

Отже, з урахуванням викладеного, судова колегія приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на дитину у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, оскільки визначений розмір аліментів є об'єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обов'язку обох батьків її утримувати.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу.

Згідно ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до вимог ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Проте, присуджений судом першої інстанції розмір аліментів на утримання позивача є невиправданим, оскільки середньомісячна заробітна плата відповідача становить 1611,00 грн., а з урахуванням аліментів, що потрібно сплачувати на дитину, ОСОБА_1 буде позбавлений засобів для існування, оскільки у своїй сукупності розмір аліментів становитиме майже 90 % його заробітної плати, враховуючи те, що загальний розмір стягнутих аліментів за загальним правилом не може перевищувати 50% від доходів відповідача.

З урахуванням викладеного, апеляційна інстанція вважає за можливе стягнути з відповідача на утримання позивача ОСОБА_2 200,00 грн. щомісячного до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Варто зауважити, що відповідач в добровільному порядку хоч і перераховував ОСОБА_2 грошові кошти, що також не заперечується позивачем, а саме: 3.07.2015 року у розмірі 600 грн., та 450 грн. 30.11.2015 року, про що свідчать фіскальні чеки про електронний переказ коштів «Укрпошта» (а.с.32,62), проте колегія не вважає це сплатою за аліментними зобов»язаннями, а є добровільне надання коштів на утримання дитини поза межами судового спору на виконання батьківського обов»язку.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_2 не є його дружиною, а тому він не зобов'язаний сплачувати кошти на її утримання, є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки розірвання шлюбу не впливає на обставини визначені ст. 84 СК України.

Доводи відповідача про те, що він не спроможний надавати допомогу на утримання дружини через невеликий середньомісячний дохід та у зв'язку з погашенням заборгованості за кредитом, колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідач працює, отримує заробітну плату, має місце для проживання, а тому має можливість надавати дружині матеріальну допомогу.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Умовами п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду в частині присуджених судом аліментів та ухвалення нового рішення в цій частині по суті заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 218,303,304,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року в частині стягнення аліментів скасувати та ухвалити нове наступного змісту.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце народження - м. Київ, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на утримання ОСОБА_2 у розмірі 200.00 (двісті) гривень починаючи з 12 серпня 2015 року і до досягнення дитиною - ОСОБА_3 трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце народження - м. Київ, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 09 вересня 2015 року і до повноліття, або ж зміни матеріального стану сторін чи прожиткового мінімуму.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду в частині вирішення питання про судовий збір залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді