Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/779/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кривохижа В. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

12.05.2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Бубличенко В.П. Мурашка С.І.

за участю секретаря Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, Бобринецької районної державної адміністрації Кіровоградської області, Головного управління Держгеокадастру України в Кіровоградській області про поновлення строку на звернення до суду та визнання права власності на земельну частку (пай), за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Кетрисанівської сільської ради, Бобринецької районної державної адміністрації Кіровоградської області, Головного управління Держгеокадастру України в Кіровоградській області про поновлення строку на звернення до суду та визнання права на земельну частку (пай).

Зазначала, що з 19 серпня 1983 року до 21 січня 2000 року працювала в колгоспі ім. 40-річчя Жовтня, реформованого в КСП «Кетрисанівське». Членство в КСП «Кетрисанівське» припинила у зв»язку з ліквідацією господарства. На зборах трудового колективу КСП «Кетрисанівське», де затверджувався список осіб, що додавався до протоколу загальних зборів членів КСП для отримання державного акта на право колективної власності на землю, не була за сімейними обставинами, тяжкою хворобою батьків і її поїздками для вирішення питання їх життя. Декілька місяців тому їй стало відомо, що вона була включена у список осіб, яким було надано сертифікати на земельну частку ( пай), в той час, як на її неодноразові звернення до сільської ради з питання належності права на земельну частку (пай) отримувала відповідь, що їй земельний пай не належить. Вважаючи, що має право на земельну частку (пай) із земель КСП «Кетрисанівське», однак із-за необізнаності з законодавством не знала про наявність у неї цього права, а також не мала фінансових можливостей на адвокатські послуги по написанню позовної заяви, так, як навчала на комерційній основі доньку, вона і просила визнати вагомою причиною пропущення строку на звернення до суду, поновивши його, та визнати за нею право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у складі земель резервного фонду сільської ради у розмірі 8,83 га, зобов»язавши відповідачів забезпечити надання у власність земельної ділянки в розмірі середньої земельної частки (паю) по КСП Кетрисанівське» за рахунок земель державної власності (запасу чи резерву).

Рішенням Бобринецького районного суду від 11 лютого 2016 року у задоволенні вимог відмовлено.

Суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено її право на земельну частку (пай) із земель КСП «Кетрисанівське», крім того вона звернулася до суду з пропуском строку позовної давності, поважності причин пропуску цього строку в судовому засіданні не довела.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду, як постановленого на припущеннях та через його невідповідність обставинам справи. Зазначається, зокрема, що у справі міститься ряд офіційних документів, які стверджують її членство в КСП та право на земельну частку (пай), зокрема, архівні довідки. Упередженим є твердження суду, що нею не надано поважності причин пропуску строку позовної давності.

Бобринецька районна державна адміністрація Кіровоградської області, Головне управління Держгеокадастру України в Кіровоградській області належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання представники не з»явилися, представник Головного управління Держгеокадастру України в Кіровоградській області просив розглядати справу без його участі, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, її представника ОСОБА_3, які підтримували доводи скарги, представника Кетрисанівської сільської ради ОСОБА_4, яка заперечувала проти її доводів, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині вирішення вимог про поновлення строку на звернення до суду з таких підстав.

У відповідності з п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Зі змісту наведеного вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Тобто, таке право виникає у члена КСП з моменту одержання цим підприємством (товариством, кооперативом) державного акта на право колективної власності на землю.

Таким чином, право на одержання земельної частки (паю) у членів КСП виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилалась, зокрема, на те, що на момент отримання КСП «Кетрисанівське» державного акта на право колективної власності на землю вона була членом зазначеного КСП та згодом була включена до додаткового списку на розпаювання землі, тому має право на земельну частку (пай), однак із-за необізнаності та відсутності фінансових можливостей пропустила строк звернення до суду.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується та не заперечується позивачем та її представником, що згідно записів в трудовій книжці колгоспника ОСОБА_2 19 серпня 1983 року прийнята в члени колгоспу ім. 40-річчя Жовтня та прийнята на посаду вихователя дитячого садка, а 28 листопада 1995 року звільнена з роботи за власним бажанням та 24 лютого 1996 звільнена з членів колгоспу по рішенню зборів уповноважених згідно протоколу №2 (а.с.7-8).

Також встановлено, що 12 червня 1997 року позивач прийнята в члени КСП Кетрисанівське Бобринецького району Кіровоградської області на посаду завідуючої дитячого садка ( а.с. 7).

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що КСП ім.40-річчя Жовтня Кетрисанівської сільської ради отримало державний акт на право колективної власності на землю 16 квітня 1997 року (а.с.12-13, 112-115).

У судовому засіданні апеляційного суду позивач та її представник пояснили, що згодом ця назва змінилася на КСП «Кетрисанівське», посилаючись на те, що це одне і теж підприємство.

Таким чином, правильним є висновок суду про те, що позивачка правомірно не була включена до списку осіб, які мають право на земельну частку пай, так як станом на 16 квітня 1997 року не працювала в колгоспі та не була членом КСП Кетрисанівське.

Посилання позивача та її представника на наявність мінімуму вихододнів з 1983 по 1999 роки та прийняття її в члени КСП після отримання державного акту, включення її до додаткових списків на розпаювання землі (без зазначення дати), як і інші доводи, цих висновків суду не спростовують.

Таким чином, будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом пов»язувались матеріально-правові вимоги, позивачем не надано, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивач посилалась, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для визнання за нею права на земельну частку (пай), а отже, зобов»язання надання їй у власність земельної ділянки.

Суд першої інстанції належним чином встановив обставини справи в цій частині, дав правильну оцінку наданим доказам і відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимог в цій частині за безпідставністю.

В той же час, ухвалюючи рішення щодо пропуску строку позовної давності звернення до суду та відсутність поважних причин його поновлення, суд не взяв до уваги, що відмовити в позові через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим.

У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки положення ЦК України про позовну давність застосовуються лише до обґрунтованих позовів.

Оскільки підстави для задоволення вимог щодо визнання права власності на земельну частку (пай) відсутні, а тому підстав для поновлення строку звернення до суду немає.

Враховуючи, що висновки суду першої інстанції в цій частині не відповідають обставинам справи, неправильно застосовані норми матеріального права, відповідно до ст.309 ЦПК України рішення суду в частині вирішення вимог про поновлення строку на звернення до суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог за безпідставністю, а не за пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2016 року в частині вирішення вимог про поновлення строку на звернення до суду скасувати і в цій частині постановити нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 до Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району, Бобринецької районної державної адміністрації Кіровоградської області, Головного управління Держгеокадастру України в Кіровоградській області про поновлення строку на звернення до суду - відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: