Провадження № 4-с/201/98/2016
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Ходаківського М.П.,

за участі: секретаря судового засідання Пісчанської Т.М.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

державного виконавця Савостіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_1 про скасування постанови державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 12 серпня 2016 року про відкриття виконавчого провадження та зобовязання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 05 вересня 2016 року надійшла скарга ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1Г.) про скасування постанови державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 12 серпня 2016 року про відкриття виконавчого провадження та зобовязання вчинити певні дії.

Відповідно до автоматичного розподілу між суддями у відповідності до ст. 11-1 ЦПК України справу було передано до провадження судді Черновського Г.В.

У звязку із звільненням судді Черновського Г.В. з посади судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 03 жовтня 2016 року вказану цивільну справу було повторно автоматизовано розподілено та передано до провадження судді Ходаківського М.П.

В обґрунтування даної скарги з урахуванням уточнень заявник зазначала, що 30 листопада 2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі № 201/ 13451/15-ц було ухвалено рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № МL-301/306/2007 від 18 травня 2007 року 49590 (сорок девять тисяч пятсот девяносто) доларів США 74 центів, що еквівалентно 1 089 198 (одному мільйону вісімдесяти девяти тисячам ста девяносто восьми) грн. 76 коп., ця заборгованість складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 42461,71 доларів США, що еквівалентно 932 618,51 грн., та заборгованості за відсотками за користування кредитом у період з 17 квітня 2014 року по 13 липня 2015 року включно у розмірі 7 129,03 доларів США, що еквівалентно 156 580,25 грн.; також було стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» у рахунок повернення судових витрат у розмірі 3654,00 грн. по 1827 (одній тисячі вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. з кожного.

Державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 12 серпня 2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № ВП 51913061. Указану постанову ОСОБА_1 отримала 30 серпня 2016 року і ця постанова була направлена ПАТ «ОТП Банк».

Заявник вважає, що державний виконавець повинен був пересвідчитись про отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення. За доводами заявника, накладенням арешту на все майно боржників без виконання умов, зазначених у ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець порушив норми діючого законодавства та порушив права боржника

Також заявник, посилаючись на норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», зазначила, що звернення стягнення на таке нерухоме майно є незаконним протягом дії цього Закону, а тому державний виконавець, який проводить виконавчі дії у даній категорії справ у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» повинен повернути стягувачу виконавчий документ, на підставі якого проводиться стягнення та винести відповідну постанову про це.

У судовому засіданні заявник та представник заявника заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд скаргу задовольнити з підстав у ній викладених та озвучених у судовому засіданні.

Державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, просила суд відмовити у її задоволенні. При цьому у судовому засіданні державний виконавець повідомила, що відповідно до ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Нормами Закону України «Про виконавче провадження» не забороняється направлення постанов про відкриття виконавчого провадження стягувачем. Крім того, відповідно до довідки з ЄДРВП № 51913061, ВП № 51913275 державним виконавцем в межах зазначеного виконавчого провадження постанова про арешт майна боржника не виносилась. Щодо посилань заявника на норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», то державний виконавець зазначила, що стягнення на майно боржника буде здійснюватися за рахунок іншого майна боржника, а не того, яке передавалося банківській установі у іпотеку на забезпечення кредитного зобовязання у іноземній валюті, а також із застосуванням інших заходів та способів, передбачених законодавством про виконання судових рішень, та у випадку неможливості виконання рішення суду виконавчий документ буде повернуто. Ураховуючи вищевикладене, державний виконавець зазначила, що не вбачає в своїх діях порушень норм чинного законодавства та прав боржника, а постанову про відкриття виконавчого провадження вважає обґрунтованою та винесеною з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження».

Суд, заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Частиною 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Як встановлено у ході розгляду справи, Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 30 листопада 2015 року було ухвалено рішення у цивільній справі № 201/ 13451/15-ц, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № МL-301/306/2007 від 18 травня 2007 року 49590 (сорок девять тисяч пятсот девяносто) доларів США 74 центів, що еквівалентно 1 089 198 (одному мільйону вісімдесяти девяти тисячам ста девяносто восьми) грн. 76 коп., заборгованість складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 42461,71 доларів США, що еквівалентно 932 618,51 грн., та заборгованості за відсотками за користування кредитом у період з 17 квітня 2014 року по 13 липня 2015 року включно у розмірі 7 129,03 доларів США, що еквівалентно 156 580,25 грн.; судом також було стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» у рахунок повернення судових витрат у розмірі 3654,00 грн. по 1827 (одній тисячі вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. з кожного. На виконання цього судового рішення видано виконавчий лист.

Державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 12 серпня 2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № ВП 51913061 з наданням строку боржнику до 19 серпня 2016 року для добровільного виконання зазначеного рішення суду (а.с. 22).

Указану постанову ОСОБА_1 отримала 30 серпня 2016 року, яка була направлена ПАТ «ОТП Банк» (а.с. 8, 9).

Частиною 2 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Як вбачається із матеріалів справи, спірну постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 12 серпня 2016 року було направлено на адресу боржника, яку було зазначено у виконавчому листі. Строк для добровільного виконання рішення суду державним виконавцем було встановлено до 19 серпня 2016 року. Дану постанову заявник отримала 30 серпня 2016 року, а тому це є підставою для відкладення виконавчих дій державним виконавцем.

Проте що стосується строку направлення спірних постанов державного виконавця боржнику та порушення визначеного законодавством терміну і порядку їх направлення, то суд вважає за необхідне зазначити, що направлення постанови не стосується її фактичного змісту та не впливає на законність прийнятої постанови з точки зору відповідності її змісту та вимог викладених у ній чинному законодавству, а стосується порядку подальшого виконання постанови, а тому ці доводи не можуть бути підставою для її скасування.

З приводу посилання заявника про неправомірність дій державного виконавця щодо накладення ним арешту на майно боржника з посиланням на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», то такі доводи суд вважає необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону :

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

-таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

-загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки).

Згідно з положеннями ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Як вбачається з вищезазначених норм, то дійсно на період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» вводиться мораторій на стягнення/відчуження рухомого і нерухомого майна боржників, які мають кредитні зобовязання за споживчими кредитами в іноземній валюті. Проте стягнення за виконавчим листом може бути звернене за рахунок іншого майна боржника, а ненаданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті.

Крім того, заявником та його представником до суду не надано жодних доказів, що підтверджують накладення державним виконавцем спірною постановою арешту на майно боржника, яке виступає забезпеченням кредитного зобовязання у іноземній валюті, або будь-якого іншого арешту.

До того ж, приписи зазначеного закону, як і спеціального Закону України «Про виконавче провадження», не містять заборони на відкриття виконавчого провадження за виконавчими документами, виданими на виконання судових рішень про стягнення заборгованості, сума якої визначена у іноземній валюті. Ці обставини також підтвердили і учасники судового провадження у ході розгляду скарги у цій справі.

Згідно із приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 387 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, зважаючи на встановлені судом фактичні обставини справи та відповідні їм приписи законодавства, що регулюють спірні правовідносини, судом не встановлено обставин, що вказують на незаконність постанови про відкриття виконавчого провадження від 12 серпня 2016 року, а тому у задоволенні скарги на цю постанову та зобовязання державного виконавця вчинити певні дії у звязку із її скасуванням слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 210, 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про скасування постанови державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 12 серпня 2016 року про відкриття виконавчого провадження та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення. Особи, які не брали участь в судовому засіданні, можуть подати апеляційну скаргу на ухвалу суду протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Вступна та резолютивна частини ухвали проголошені за наслідками судового розгляду скарги 03 листопада 2016 року. Повний текст ухвали складено та підписано 04 листопада 2016 року.

Суддя М.П.Ходаківський