Справа № 464/3379/16 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/783/6133/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

за участю: представника апелянта ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17 серпня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

В квітні 2016р. ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3, ТДВ СК «Альфагарант» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди. В обґрунтування заявленого позову зазначив, що йому заподіяна матеріальна та моральна шкода, яка завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 17.07.2014 приблизно о 22.10 год на вул. Стрийська у м. Львові у м. Львові. Внаслідок наїзду автомобіля під керування відповідача позивачу спричинено відкриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку, внутрімозкову гематому лобної долі, субдуральну гематому зліва, перелом потиличної кістки з переходом на основу черепа, субарахноїдальний крововилив, садна, рани на голові, садна на руках, на лівій гомілці, синці в поперековій ділянці, в ділянках кульшових суглобів, на правому стегні, які згідно з висновком судово-медичної експертизи відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Після ДТП з місця події його доставлено в комунальну 8-му клінічну лікарню м. Львова, де проходив курс стаціонарного лікування, йому проведено операцію - трепанацію черепа з використанням апарату штучної вентиляції легень. Післяопераційний період лікування включав комплекс медичних заходів та процедур для повної реабілітації та видужання. На даний час продовжує лікування, перебуває на медичному обліку. Під час лікування та реабілітації ним понесені витрати на ліки у розмірі 4494,31 грн. Крім цього, внаслідок ДТП був пошкоджений його одяг та палиця, вартість яких 770 грн. Також вказав, що діями відповідача йому завдано моральних та фізичних страждань, які спричинили негативні зміни в житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, тривога, важкість виконання повсякденних обов'язків, фізичні незручності та психологічний дискомфорт, неможливість ведення активного життя, поганий настрій, порушення сну, емоційна напруга тощо. Розмір відшкодування моральної шкоди, яку необхідно стягнути з відповідача, оцінив у 200000 грн. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована ТДВ СК „Альфа-Гарант, вважає, що відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди в межах ліміту страховика необхідно стягнути з страхової компанії.

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 17 серпня 2016 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія „Альфа-Гарант про відшкодування матеріальної та моральної шкодизадоволено частково.

Стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія „Альфа-Гарант на користь ОСОБА_4 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 3974,62 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 198,73 грн., а всього 4173 (чотири тисячі сто сімдесят три) гривні 35 (тридцять п'ять) копійок.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 500 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 23856,45 грн., а всього 24356 (двадцять чотири тисячі триста п'ятдесят шість) гривень 45 (сорок п'ять) копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_4 ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі, апелянт зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції, мав всі підстави для повного задоволення цивільного позову в частині відшкодування відповідачем ОСОБА_3 потерпілому моральної шкоди, з урахуванням тяжкості страждань потерпілого, наслідків від ДТП, судової практики, а тому таке рішення є несправедливим та необєктивним. Також несправедливим є віднесення до відшкодування моральних збитків частини відшкодувань згідно розписки. Так, ще на час перебування потерпілого ОСОБА_4 на стаціонарному лікування, ОСОБА_3 передано доньці потерпілого ОСОБА_5 гроші в розмірі 21680 грн., які були витрачені на лікування ОСОБА_4 Згідно тексту розписки, гроші передані ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на лікування ОСОБА_4. Факт лікування ОСОБА_4 підтверджено повідомленням з 8-ї клінічної лікарні м. Львова, згідно якої при лікуванні ОСОБА_4 використані власні кошти. Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував того факту, що гроші згідно розписки витрачені на лікування ОСОБА_4. Просить рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17 серпня 2016 року змінити в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 в користь позивача ОСОБА_4. заподіяну моральну шкоду у розмірі 45 000 грн. та ухвалити рішення, яким повністю задовольнити заявлені позовні вимоги в цій частині. Змінити рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17 серпня 2016 року по справі №464/3379/16 в частині зарахування 16 153, 96 грн. до відшкодування моральної шкоди відповідачем ОСОБА_3 згідно розписки та зарахувати цю суму грошей як відшкодування моральної.

Позивач та відповідач ТДВ СК «Альфа-гарант» в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, а тому відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності. На думку колегії суддів матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача на підтримання доводів апеляційної скарги, відповідача на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відтак, колегія суддів переглядає рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди.

Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у не у повній мірі відповідає даним вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи вироком Сихівського районного суду м. Львова від 26 лютого 2015 року ОСОБА_3 визнаний винуватим в тому, що 17 липня 2014 року близько 22.10 год., керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись у крайній правій смузі руху по вулиці Стрийській в напрямку центральної частини міста Львова, після проїзду перехрестя з вулицею Максимовича, грубо порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.5, 1.10 «Правил дорожнього руху України» в частині значення терміну «небезпека для руху», «пішохідний перехід; Розділу 2 п.п.2.3 «б», «д», Розділу 12 п. 12.3, Розділу 18 п.п. 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він керуючи вказаним транспортним засобом, який перебував у технічно-справному стані, був неуважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена небезпека та не зупинивши автомобіль продовжив рух, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди - наїзду автомобілем на пішохода ОСОБА_4, який у цей час переходив проїзну частину вулиці Стрийської по нерегульованому пішохідному переході зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, внаслідок чого останньому спричинено тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_4 завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які останній зазнав у зв'язку з ушкодженням його здоров'я, фізичному болю та стражданнях від отриманих тілесних ушкоджень і проведених медичних операцій, перебуванні протягом тривалого часу на стаціонарному лікуванні та продовження амбулаторним лікуванням, втратою можливості вести активний спосіб життя, порушенні звичного життєвого укладу.

Судом вірно взято до уваги спричинення душевних страждань позивачу.

Разом з тим, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також з врахуванням ст.ст. 23, 1167 ЦК України, розяснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 (з наступними змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди", колегія судів вважає, що висновки суду щодо розміру відшкодування моральної шкоди не в повній мірі відповідають обставинам справи.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, судом першої інстанції не в повній мірі враховано глибину та тривалість страждань, а відтак, рішення суду підлягає скасуванню в частині збільшення розміру відшкодування моральної шкоди, а тому з врахуванням принципів виваженості, розумності та справедливості, колегія суддів прийшла до висновку, що розмір достатньої грошової компенсації відшкодування моральної шкоди повинен складати 50000 грн., що буде адекватною компенсацією страждань, яких зазнав ОСОБА_4 у зв'язку із ушкодженням його здоровя.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду, що кошти в сумі 21680 грн., які зазначені в розписці від 26.07.2014 як кошти на лікування, включають в себе відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 5526,04 грн., понесені потерпілим та його сім'єю до написання розписки, та відшкодування моральної шкоди у решті суми.(а.с.56)

На думку колегії суддів, в розписці ОСОБА_5 від 26.07.2014 про отримання від ОСОБА_3 коштів зазначено, що такі отримані на лікування, що підтвердив в суді апеляційної інстанції і сам ОСОБА_3.

Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а відтак рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди слід скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог в цій частині.

Згідно ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст. ст. 309, 313, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17 серпня 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 50000(пятдесят тисяч) грн..

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

ОСОБА_6