У х в а л а

іменем україни

29 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Ситнік О.М.,Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Друга Херсонська державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтв та договору дарування недійсними, визнання права власності на частину спадкового майна у порядку спадкування за законом, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 04 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернулася з вказаним позовом до суду, на обґрунтування якого вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_8, заповіту він не складав, вона є спадкоємницею першої черги за законом, іншими спадкоємцями є її брат ОСОБА_6 та сестра ОСОБА_9, за життя її батько був власником житлового будинку АДРЕСА_1, у з господарчими та побутовими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , у встановлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса позивач не зверталася, оскільки про смерть батька їй відомо не було, відповідачі перешкоджали позивачці у спілкуванні з батьками, у липні 2015 року зі слів ОСОБА_6 вона довідалася про смерть батька та про те, що відповідачі та матір сторін ОСОБА_10 вступили у спадщину та оформили право власності по 1/3 частині спадкового майна кожному.

ОСОБА_4 звернулася до Другої Херсонської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в чому їй було відмовлено через те, що ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_5 подали заяви про прийняття спадщини та отримали відповідні свідоцтва про право власності за законом, 29 жовтня 2015 року рішенням Суворовського районного суду міста Херсона позивачці було надано додатковий строк для прийняття спадщини, згодом вона довідалася, що 22 травня 2006 року ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_5 уклали договір дарування, за яким останній отримав у дар 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

З урахуванням наведеного просила визнати недійсними: свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21 квітня 2006 року Другою Херсонською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1528; свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21 квітня 2006 року Другою Херсонською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1530; свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21 квітня 2006 року Другою Херсонською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1532; договору дарування 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1, укладеного 22 травня 2006 року між ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Скульським А.А., зареєстрованого в реєстрі за № 1408, та про визнання за ОСОБА_4, право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 22 січня 2016 року, позов задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 21 квітня 2006 року Другою Херсонською державною нотаріальною конторою ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_8

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 21 квітня 2006 року Другою Херсонською державною нотаріальною конторою ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_8

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 21 квітня 2006 року Другою Херсонською державною нотаріальною конторою ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_8

Визнано недійсним договір дарування 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 22 травня 2006 року між ОСОБА_10, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Скульським А.А., зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 1408. У задоволенні позову в частині визнання права власності в порядку спадкування відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 04 квітня 2016 року рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 22 січня 2016 року в частині задоволення позовних вимог скасовано, у цій частині позовних вимог відмовлено. У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що спірний житловий будинок, не можна вважати таким, що лишився в натурі, оскільки правовий статус цього будинку як успадкованого змінився, за договором дарування від 22 травня 2006 року ОСОБА_10 та ОСОБА_5 подарували успадковані ними 2/3 частини будинку ОСОБА_6, останній в свою чергу за договором від 21 січня 2008 року передав будинок в іпотеку Публічному акціонерному товариству Комерційному банку «Приватбанк» в забезпечення виконання кредитного договору, за рішенням Суворовського районного суду міста Херсона від 28 жовтня 2010 року зазначена банківська установа набула право розпорядження спірним будинком в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, вказане рішення суду набуло чинності і у відповідності до положень ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України є обов'язковим до виконання на всій території України.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 04 квітня 2016 року

залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

О.М.Ситнік

О.В.Ступак