АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4907/16 Головуючий 1 інст. Гуменний З.І.
Справа № 636/813/16 Доповідач Кружиліна О.А.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року м.Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кружиліної О.А.

суддів Кіся П.В., Хорошевського О.М.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 17 червня 2016 року

за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Мосьпанівське», третя особа Управління Держгеокастру у Чугуївському районі Харківської області, про визнання договорів оренди земельних ділянок припиненими та повернення земельних ділянок, -

в с т а н о в и в :

09 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати припиненими з 01 березня 2016 року договори оренди землі № 1204 та № 1205, укладені 01 березня 2006 року між ОСОБА_1 та ЗАСТ «Україна», зареєстровані 24 січня 2008 року у Чугуївському районному відділі ХРФ ДП ЦДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено записи № 19 та № 20, повернувши ОСОБА_1 земельні ділянки площею 6,0019 га, кадастровий номер :01:000:0121, та площею 5,9863 га, кадастровий номер :01:000:0120, які розташовані на території Мосьпанівської сільської ради, Чугуївського району, Харківської області; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Мосьпанівське» (далі ПАТ «Мосьпанівське») сплачений судовий збір у сумі 551,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що йому на праві власності, на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ХР № 00080001 та серії ХР № 00080002, виданих 14.07.2004 року, належать земельні ділянки площею 6,0019 га та 5,9863 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Мосьпанівської сільської ради Чугуївського району Харківської області.

01 березня 2006р. він уклав із ЗАСТ «Україна», яке реорганізоване на ПАТ «Мосьпанівське», договори оренди землі № 1204 та № 1205, за умовами яких відповідачу передано земельні ділянки строком на 10 років, державна реєстрація яких проведена Чугуївським районним відділом ХРФ ДП ЦДЗК 24 січня 2008 року. Тобто, відповідач впродовж майже 2 років навмисно не реєстрував договори оренди, задля незаконного користування земельними ділянками понад строку дії договорів.

Позивач вважає, що оскільки договори оренди було укладено 01 березня 2006 року, то строк їх дії припинився 01 березня 2016 року. Правом на поновлення строку договорів оренди товариство не скористалося, у визначений договором строк про намір продовжити дію договорів письмово не повідомляло. Додаткові угоди між сторонами про продовження строку дії договорів оренди не укладалися. Позивач звертався до відповідача про повернення земельних ділянок, однак до теперішнього часу вони не повернені.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 17 червня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання договорів оренди земельних ділянок припиненими та повернення земельних ділянок відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на неповне зясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень статті 638 ЦК України, статті 125 ЗК України, Закону України «Про оренду землі», Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073 та того, що умови набрання чинності договором оренди земельної ділянки передбачені в самому договорі, а саме договір оренди землі набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Договори оренди землі зареєстровані у Чугуївському районному відділі ХРФ ДП ЦДЗК, про що зроблена відмітка у договорах оренди та у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24 січня 2008 року за № 19 та № 20. Суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 є необґрунтований та не підлягає задоволенню.

З таким висновком суду першої інстанції, апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим, та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які містяться в матеріалах справи та відповідає вимогам статті 213 ЦПК України.

Згідно із частиною 1 статті 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобовязується передати наймачу земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, повязані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до статті 1 Закон України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької діяльності та інших видів діяльності.

Згідно із частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що у відповідності до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За правилами статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною 1 статті 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір є укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір.

Разом із тим, цивільні права та обовязки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 та ЗАСТ «Україна» дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди земельних ділянок, скріпивши 01 березня 2006 року договори оренди землі № 1204 та № 1205 своїми підписами, що і є моментом укладання договору.

У розділі «Строк дії договору» у пункті 6 договорів оренди землі передбачено, що строк дії договору складає 10 років.

Пунктом 20 договорів оренди землі передбачено, що передача земельних ділянок орендарю здійснюється у 5 днів після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

У пункті 43 договорів оренди землі зазначено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (а.с. 14-17).

Державна реєстрація спірних договорі відбулася у Чугуївському районному відділі ХРФ ДП ЦДЗК, про що зроблена відмітка у договорах оренди та у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24 січня 2008 року за № 19 та № 20.

З врахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, оскільки вважає, що вони є безпідставними, виходячи з положень статей 210, 626, 627, 631, 638 ЦК України, статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» та умов договорів оренди землі № 1204 та № 1205, що були укладені 01 березня 2006 року між ОСОБА_1 та ЗАСТ «Україна», де сторони у пункті 6 визначили строк дії спірних договорів оренди.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 17 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді П.В. Кісь

ОСОБА_2