Справа № 307/3687/15-ц
Провадження № 2/307/225/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 лютого 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Ніточко В.В., при секретарі Лешовській М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа: Тячівський РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що згідно нотаріально-посвідченого договору дарування від 19 жовтня 2006 року, вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 у вищезазначеному житловому будинку є зареєстрованими ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які протягом останніх декількох років в ньому не проживають.

Оскільки відповідачі протягом останніх декількох років в будинку АДРЕСА_1 не проживають, добровільно з реєстрації не знімаються, просить суд визнати їх таким, що втратили право користування житловим приміщенням.

Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися, однак представник позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були належно повідомлені.

Представник третьої особи - Тячівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним.

Згідно договору дарування, посвідченого Тячівською державною нотаріальною конторою 19 жовтня 2006 року, ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.5).

Із свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1.

Згідно довідок Тячівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області № 4162, № 4163 та № 4160 від 08 грудня 2015 року, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 значаться зареєстрованими в АДРЕСА_1.

Із довідки Тячівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області № 4164 від 08 грудня 2015 року, ОСОБА_3 значаться зареєстрованими в АДРЕСА_1

Із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 29 грудня 2015 року вбачається, що з 2007 року по 2014 рік в житловому будинку АДРЕСА_1 ніхто не проживав, а з 2014 року в даному будинку проживає ОСОБА_1.

Згідно ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 p., Першого протоколу та протоколів N 2, N 4, N 7 та N 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316,317,319,321 ЦК).

Враховуючи те, що відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в спірному житловому будинку не проживають більше одного року, суд вважає, що відповідно до ст. 405 ЦК України вони втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1

Не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1, оскільки згідно довідки Тячівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області №4164 від 08 грудня 2015 року останній не зареєстрований в даному будинку, а відповідно не має жодних прав на його користування.

Що ж стосується питання розподілу судових витрат по справі, то це питання суд вирішує відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.72, 150 ЖК України, ст.ст.319, 321, 383, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 174, 197, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 162 (сто шістдесят дві) гривні 40 копійок сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 162 (сто шістдесят дві) гривні 40 копійок сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 162 (сто шістдесят дві) гривні 40 копійок сплаченого судового збору.

В інших позовних вимогах - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.В. Ніточко