АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 листопада 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Литвинюк І.М., Чупікової В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовомПублічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 14 червня 2016 року

В С Т А Н О В И Л А :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовувало слідуючими обставинами.

19.07.2007р. ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідач уклали кредитний договір № CVFMG100000010, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмірі 52000дол. США строком до 16.07.2027р.

В порушення умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим станом на 04.03.2016р. виникла заборгованість в сумі 277011,27дол. США, а саме: 48666,22 дол. США - заборгованість за кредитом, 66064,72 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 9879,5 дол. США - заборгованості по комісії, 152400,83 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Позивач просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 111666,22дол.США, яка складається із : 48666,22дол. США заборгованість за кредитом, 63000,00дол.США заборгованість по процентам за користування кредитом та судові витрати.

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівців від 14 червня 2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

22-ц/794/1093/16 Головуючий у 1 інстанції Асташев С.А.

Категорія 19/27 доповідач Перепелюк І.Б.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Посилається на те, що звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобовязання на забезпечувальне, тому задоволення позовних вимог за дійсним основним зобовязанням одночасно із зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобовязанням.

Апелянт також звертає увагу суду на те, що відповідачем не підтверджено факт повного або часткового погашення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення скасувати, ухвалити нове рішення.

Встановлено, що 19.07.2007р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № CVFMG100000010, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 52000дол. США строком до 16.07.2027р.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 08.08.2007р. між сторонами був укладений договір іпотеки, предметом якого є належне на праві власності іпотекодавцю нерухоме майно - житловий будинок, загальною площею 68,80кв.м., житловою площею 51кв.м., який розташований по вул. М.Тореза 207, м.Чернівців.

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівців від 19.12.2008р., позов ЗАТ КБ «Приват Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CVFMG100000010 від 19.07.2007р. в розмірі 332615,23грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок.

18.02.2016р. ПАТ КБ «Приватбанк» уклав від імені ОСОБА_1 договір купівлі-продажу з ТОВ «Естейт Селлінг», згідно якого позивач продав житловий будинок відповідача за 322806,00 грн., в рахунок суми заборгованості, що була стягнута за рішенням Садгірського районного суду м.Чернівців від 19.12.2008р.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості, суд першої інстанції посилався на те, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за період з 2007 року по 2016 роки є безпідставними, оскільки вказана заборгованість вже була стягнута рішенням Садгірського районного суду м.Чернівців від 19.12.2008р. Позивач не реалізував протягом розумного строку предмет іпотеки, а здійснив продаж після 8 років з дня ухвалення рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України, які регулюють правовідносини за договором позики, якщо інше не встановлено параграфом 2 глави 71 цього Кодексу і не випливає із суті кредитного договору.

Так, відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та сплати неустойки.

Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або в разі реального повернення йому коштів.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та нормами ЦК України.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволені позову з огляду на наявність судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Наявність судового рішення про звернення стягнення не розриває кредитного договору та не зупиняє його дії, оскільки відповідач не погасив заборгованості за кредитним договором.

Суд першої інстанції порушив норми матеріального права, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, що відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

З наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CVFMG1.02.2016р. було сплачено 4538,90дол.США по тілу кредиту та погашено пеню в сумі 4130,61дол.США, які були отримані від реалізації предмета іпотеки.

Оскільки договір укладений строком до 16.07.2027р., зобовязання відповідача за кредитним договором не припинилось, право вимоги банку про повернення кредиту і сплату відсотків залишилось дійсним і підлягає судовому захисту.

За змістом ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки повинно привести сторони до задоволення вимог кредитора за основним зобовязанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобовязання як такого, що вважається виконаним згідно із ст.599 ЦК України.

Забезпечувальне зобовязання має похідний характер, а не альтернативний основному.

Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобовязання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобовязанням одночасно чи за наявності рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не може бути наслідком подвійного стягнення за основним зобовязанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним правом відсутня.

В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та заборгованість по процентам за користування кредитом.

З представлених позивачем розрахунків, вбачається, що станом на 04.03.2016р. заборгованість відповідача за кредитним договором становить 48666,22дол.США, заборгованість по процентам за користування кредитом становить 66064,72дол.США.

В позовній заяві позивач просив стягнути заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 63000,00дол.США, позовні вимоги в суді першої інстанції не змінював, відповідно до положень ст.303 ЦПК України, заборгованість по процентам за користування кредитом підлягає стягненню в розмірі 63000,00дол.США.

Враховуючи всі обставини справи, в межах заявлених позовних вимог, з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» слід стягнути заборгованість за кредитним договором №CVFMG100000010 від 19.07.2007р. в розмірі 111666,22дол.США, яка складається із:

48666,22дол.США - заборгованості за кредитом,

63000,00дол.США - заборгованості по процентам за користування кредитом.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи ці положення з відповідача на користь позивача слід стягнути на відшкодування витрат по сплаті судового збору 43901,57грн. за подачу позовної заяви та 48291,73грн. за подачу апеляційної скарги, а всього слід стягнути 92193,30грн.

Керуючись ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 14 червня 2016 року скасувати.

ПозовПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № CVFMG100000010 від 19.07.2007р. в розмірі 111666,22дол.США, яка складається із:

48666,22дол.США - заборгованості за кредитом,

63000,00дол.США - заборгованості по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 92193,30грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді:(підписи)

З оригіналом вірно :