АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/4465/16 Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів - Довгаль А.П., Коваленко І.П.,

за участю секретаря - Котлярової М.Ю.

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами Харківської міської ради, представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ОСОБА_3 на заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 11 грудня 2015 року по справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1, треті особи: приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Клопотов С.Д., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Некрасова Н.А. про визнання договору купівлі - продажу недійсним, визнання права власності та виселення, -

встановила:

У жовтні 2014 року Харківська міська рада звернулась до суду з вищевказаним позовом, який уточнювала протягом розгляду справи, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6, яка була власницею квартири АДРЕСА_1 ( далі за змістом - спірна квартира). Після її смерті із заявою про прийняття спадщини ніхто з числа можливих спадкоємців не звернувся. Визнати спадщину відумерлою у відповідності до ст. 1277 ЦК України не має правових підстав оскільки, як позивачу стало відомо, право власності на вказану квартиру декілька разів переходило до інших осіб на підставі договорів купівлі-продажу. Тому позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Позивач просив визнати недійсним договір купівлі-продажу від 17.10.2013 року квартири АДРЕСА_1, визнати за позивачем право власності на вказану квартиру та виселити з квартири ОСОБА_1

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2015 року позовну заяву Харківської міської ради задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 №1171, посвідчений 17.10.2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Некрасовою H.A. ( далі за змістом - нотаріус Некрасова Н.А.)(рішення про державну реєстрацію №6907183, від 17.10.2013 року об 15:50:17). Визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за територіальною громадою міста Харкова в особі Харківської міської ради. Виселено ОСОБА_1 із квартири АДРЕСА_1 та передано квартиру Харківській міській раді.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, Харківська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просила змінити рішення суду та постановити його не в заочному порядку, а в порядку ст.209 ЦПК України, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, зазначаючи, що суд першої інстанції безпідставно постановив рішення в заочному порядку.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, що суд першої інстанції прийняв до уваги висновок судової медичної експертизи від 22.11.2013 року № 2871-Дм/13, однак не надав йому належної оцінки та не врахував, що даний висновок носить характер припущення і не може бути однозначним та достовірним доказом. У висновку зазначено, що встановити час та причину смерті ОСОБА_6 не уявляється можливим. Висновок не містить посилань на захворювання ОСОБА_6. за життя, способи їх лікування, що могло вплинути на стан тіла та встановлення часу смерті. Із експертного висновку не вбачається при яких обставинах труп було виявлено, якими були умови освітлення та температурний режим, як близько від елементів опалення його було виявлено, тощо. Посилання суду першої інстанції на наказ Головного управління юстиції в Харківської області (далі за змістом - Управління) про зупинення приватної нотаріальної діяльності нотаріуса Клопотова С.Д., (далі за змістом - нотаріус Клопотов С.Д.) є безпідставні, оскільки згідно з цим наказом призупинення його діяльності відбулося14.10.2013 р. у той час, як 08.10.2013 року ним посвідчений правочин між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 При ухваленні рішення, суд першої інстанції не зазначив з яких саме підстав договір купівлі-продажу квартири який укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_9, посвідчений нотаріусом Клопотовим С.Д., є нікчемний.Матеріали справи не містять однозначних доказів нікчемності договору купівлі - продажу від 08.10.2013 року укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 Суд не навів в рішення передбачених законом підстав для визнання недійсним договору купівлі - продажу від 17.10.2013 р. між ОСОБА_10 та ОСОБА_1 У рішенні суд зазначає, що після відкриття спадщини ніхто із заявою про прийняття спадщини не звертався. Однак ні позивачем, ні судом відсутність спадкової справи не перевірялась. Відповідно до витягу зі спадкового реєстру вбачається, що 24.02.2014 року Десятою Харківською державною нотаріальною конторою після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 було відкрито спадкову справу за № 55774162. Таким чином, наявність спадкової справи у спадковому реєстрі свідчить про спадкоємців, які скористались своїм правом, подали заяви про прийняття спадщини. Тому відсутні правові підстави для визнання спадщини відумерлої і визнання права власності на спірну квартиру за Харківською міською радою.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу. Просив скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що рішенням суду від 11.12.2015 р. вирішені питання про його права та обов'язки, порушені норми матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги зазначив, що він на підставі договору купівлі - продажу від ІНФОРМАЦІЯ_2, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Хотенець Ю.А. (далі за змістом - нотаріус Хотенець Ю.А.) став власником квартири АДРЕСА_1. Відповідно до договору купівлі - продажу від 17.10.2013 року, реєстр. № 1171, посвідченого нотаріусом Некрасовою Н.А. він продав вказану квартиру ОСОБА_1 При посвідченні вказаних правочинів нотаріусами були перевірені усі правоустановлюючи документи. Договори були складені з дотриманням вимог чинного законодавства. Із рішення суду першої інстанції не вбачається у чому саме полягає незаконність набуття ОСОБА_3 та ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру. Харківська міська рада не є власником квартири, у зв'язку з чим є неналежним позивачем.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_12 та ОСОБА_3 підлягають задоволенню, а апеляційна скарга Харківської міської ради задоволенню не підлягає.

Апеляційним судом встановлені наступні обставини справи та правовідносини, які виникли між сторонами.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно до ст.303 ЦК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Квартира АДРЕСА_1, загальною площею 57,1 кв. м., двокімнатна, приватизована, належала ОСОБА_6 згідно свідоцтва про право власності на житло від 19.06.1998 НОМЕР_1, виданого на підставі розпорядження Харківського міського центру приватизації державного житлового фонду від 19.06.1998 № 25732.

Позивач пояснив, що у свідоцтві померлої ОСОБА_6 дата смерті вказана з часу виявлення її тіла.

В копії свідоцтва про смерть від 15.10.2013 серія НОМЕР_2 зазначено, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.33, т.1).

В копії свідоцтва про смерть від 29.08.2013 року, актовий заспи № 1727, серія НОМЕР_3 вказано, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3. ( а.с.81, т.1).

Позивач зазначив, що 25.01.2014 року до Юридичного департаменту Харківської міської ради надійшов лист КП «Жилкомсервіс» від 23.01.2014 року № 1111/2/0705 відповідно до якого, в порядку контролю за використанням житлових квартир (кімнат), які знаходяться на території обслуговування КП «Жилкомсервіс» та на виконання п.2.3.2. «Тимчасового положення про облік та розподіл житлової площі, що звільняється в м. Харкові», затвердженого рішенням Харківської міської ради від 24.06.2009 року № 174/09 було виявлено квартиру, власник якої помер. Відсутні відомості про спадкоємців, прийняття спадщини, переоформлення особового рахунку, отримання довідок для оформлення спадщини можливими спадкоємцями.

На підставі цих даних позивач зазначив, що інформація щодо звернення спадкоємців із заявою про прийняття вказаної квартири у спадщину після смерті ОСОБА_6, у спадковому реєстрі відсутня. Крім вказаних даних відсутність спадкоємців підтверджується інформаційними довідками від 31.03.2015 року №40031527 та №400311515.

З матеріалів справи вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 перейшло від ОСОБА_6 до ОСОБА_9 на підставі договору купівлі - продажу від 08.10.2013 № 1315, посвідченого нотаріусом Клопотовим С.Д.

Спірна квартира перейшла у власність до ОСОБА_3 від ОСОБА_9 на підставі договору купівлі - продажу від 11.10.2013, р. № 895, посвідченого нотаріусом Хотенець Ю.А.

На підставі договору купівлі-продажу від 17.10.2013, № 1171, посвідченого нотаріусом Некрасовою H.A право власності на квартиру АДРЕСА_1 перейшло від ОСОБА_3 до ОСОБА_1

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що правочин щодо квартири АДРЕСА_1 на підставі якого право власності набуто ОСОБА_9, є нікчемним, тобто недійсним через невідповідність його вимогам закону, тому не потребує визнання його таким судом. У зв'язку з чим всі подальші дії по реалізації спірної квартири, оформленню подальшого договору купівлі-продажу суд вважав такими, що вчинені з порушенням положень чинного законодавства. Тому договір купівлі-продажу спірної квартири, посвідчений 17.10.2013 року приватним нотаріусом Некрасовою H.A. є недійсним. Суд вказав, що на теперішній час територіальна громада міста Харкова в особі Харківської міської ради протиправно позбавлена права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Як на докази для прийняття рішення про задоволення позову суд першої інстанції послався на висновок судово - медичної експертизи та на наказ Управління про зупинення з 14.10.2013 року приватної нотаріальної діяльності нотаріуса Клопотова С.Д.

Колегія суддів з такими висновками рішення суду не погоджується, оскільки вони не відповідають обставинам справи, вимогам чинного законодавства, належними доказами не підтверджені.

За життя ОСОБА_6 була власником квартири АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності на житло від 19.06.1998 НОМЕР_1, виданого на підставі розпорядження Харківського міського центру приватизації державного житлового фонду від 19.06.1998 № 25732.

08.10.2013 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 був укладений договір купівлі - продажу спірної квартири.

Відповідно, власником квартири стала ОСОБА_9, яка ІНФОРМАЦІЯ_2 продала спірну квартиру ОСОБА_3 В свою чергу, ОСОБА_3 продав 17.10.2013 р. спірну квартиру ОСОБА_1, яка є на даний час власником квартири.

Судовим розглядом встановлено, що звертаючись до суду з позовною заявою Харківська міська рада зазначала, що у свідоцтві про смерть ОСОБА_6 вказана дата її смерті з дня, коли вона була знайдена у спірній квартирі - ІНФОРМАЦІЯ_2

Із відповіді на запит суду завідуючої 10-ї Харківської державної нотаріальної контори видно, що до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся громадянин ОСОБА_14, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ( том№1, а.с.81).

Він надав нотаріусу свідоцтво про смерть ОСОБА_6 від 29.08.2013 року, актовий запис №1727, серія НОМЕР_3 з якого видно, що вона померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

26.03.2014 р. до нотаріальної контори надійшла заява від ОСОБА_15, який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6

Із висновку судово - медичної експертизи № 2871 - Дм/13, яка була закінчена 22.11.2013 року видно, що достеменно встановити час та причину смерті ОСОБА_6 не уявляється можливим.

Таким чином, у справі відсутні належні та допустимі докази на підтвердження часу смерті ОСОБА_6

Позивачем не надано доказів на підтвердження як нікчемності договору купівлі - продажу між ОСОБА_6 та ОСОБА_9, так і неправомірності укладання договору купівлі - продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Не є належним доказом посилання позивача на наказ Управління про зупинення з 14.10.2013 року приватної нотаріальної діяльності нотаріуса Клопотова С.Д., оскільки на час реєстрації 08.10.2013 р. договору купівлі-продажу між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 діяльність приватного нотаріуса не була зупинена.

При розгляді справи в суді першої інстанції було відомо про існування кола осіб, якими укладались спірні договори купівлі - продажу щодо переходу права власності на квартиру АДРЕСА_1. Зокрема, було відомо і про ОСОБА_14, і про ОСОБА_3

Але судом першої інстанції не було залучено до участь осіб, чиї права та обов'язки визначались спірними договорами та рішенням суду вирішувалось питання про їх права та обов'язки.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України сторона, в якої за рішенням суду виникне право заявляти вимогу до третьої особи або до якої у такому випадку може заявити вимогу сама третя особа, зобов'язана повідомити суд про цю третю особу.

Порушуючи норми процесуального права, суд не з'ясував чи не будуть судовим рішенням вирішені права ОСОБА_3 та інших осіб, які приймали участь при укладанні зазначених правочинів, у випадку визнання недійсним спірного правочину та не вирішив питання про залучення їх до участі у справі.

Крім того, в рішенні суд першої інстанції посилається на той факт, що ніхто із спадкоємців не звертався із заявою про прийняття вказаної квартири у спадщину після смерті ОСОБА_16, у спадковому реєстрі така інформація відсутня, що підтверджується інформаційними довідками від 31.03.2015 року №40031527 та №400311515.

Однак, з витягу зі спадкового реєстру від 28.08.2014 року вбачається, що 24.02.2014 року Десятою Харківською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_6, була відкрита спадкова справа за № 55774162. У спадковій справі міститься два свідоцтва про смерть ОСОБА_6

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що наявність спадкової справи свідчить про спадкоємців після смерті ОСОБА_6, які скористались своїм правом та звернулись до нотаріальної контори з відповідними заяви. Тому судом першої інстанції безпідставно до спірних правовідносин були застосовані положення ст.1277 ЦК України.

Враховуючи відсутність у справі належних доказів про час та причину смерті ОСОБА_6, доказів неправомірності набуття ОСОБА_3 та ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру, наявність відомостей про спадкоємців судова колегія вважає позовні вимоги Харківської міської ради необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що у суда першої інстанції були підстави для ухвалення рішення суду в заочному порядку апеляційна скарга Харківської міської ради не підлягає задоволенню.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову Харківській міській раді у задоволенні позовних вимог. Відповідно, апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради відхилити.

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 11 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У позові Харківській міській раді відмовити.

Рішення набирає законної сили з момент у його проголошення. Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -