Справа №478/2101/16-ц Провадження №2/478/396/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.10.2016 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Іщенко Х.В.,
при секретарі Луговській А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку,
23.09.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2 про виселення з квартири. Позовні вимоги мотивує тим, що вона згідно договору дарування квартири від 22.07.1999 року є власником квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1. З 04.11.2015 року в цій квартирі зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2, з яким, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_2 І-ФП № 082136, у них 18.10.2016 року розірвано шлюб, актовий запис № 14. З квітня 2016 року відповідач почав проживати в будинку, який йому належить згідно свідоцтва про право власності в порядку спадкування, згідно заповіту його батька ОСОБА_3 і проживає разом з матірю ОСОБА_4. На протязі 6 місяців відповідач проживав в її (позивача) квартирі 2-5 днів на місяць. Весь цей час зловживав спиртними напоями, ображав та бив її (позивача), має коханок. Комунальні послуги по утриманню квартири не сплачує, а сплачує тільки вона (позивач). Просить суд примусово виселити та виписати відповідача ОСОБА_2 з її (позивача) квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1.
Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заперечення з приводу позову не подав.
Оскільки відповідач в судове засідання не зявився, суд згідно ст. 224 ЦПК України приходить до висновку про проведення заочного розгляду справи.
Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.
Суд оглянувши матеріали справи та перевіривши їх доказами приходить до наступного висновку.
Згідно копії паспорта громадянина України серії ЕО 609930 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідно до договору дарування квартири від 22.07.1999 року ОСОБА_1 є власником квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1.
Згідно акту підтвердження на предмет фактичного проживання від 07.10.2016 року депутата Казанківської селищної ради ОСОБА_5 зазначено, що ОСОБА_2, прописаний за адресою АДРЕСА_1 фактично там не проживає з 01 квітня 2016 року по сьогоднішній день.
Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
За приписами ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У разі не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців, така особа може бути визнана втратившою право користування житлом.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Під систематичністю розуміють скоєння двох і більше таких правопорушень.
Судом встановлено, що ОСОБА_2, прописаний за адресою АДРЕСА_1 фактично не проживає в квартирі з квітня 2016 року по сьогоднішній день, однак згідно зазначених в позові пояснень на протязі 6 місяців відповідач проживав в квартирі позивача 2-5 днів на місяць, доказів щодо поважності причин чи щодо чинення перешкод в її проживанні суду не було надано.
Аналізуючи докази у справі, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не встановлено обставин відсутності відповідача без поважних причин понад шести місяців в квартирі і належних і допустимих доказів на підтвердження обставин щодо вчинення відповідачем правопорушень, які відповідно до ст. 116 ЖК України могли бути підставою для виселення останнього з квартири позивачем суду не надано.
Вимога позивача про зняття з реєстраційного обліку відповідача є такою, що не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-ІУ зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто для зняття з реєстрації місця проживання достатньо рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.
За такого суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки відсутні підстави для примусово виселення та зняття з реєстраційного обліку відповідача ОСОБА_2 з квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218, 224 ЦПК України, суд
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку - відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Копію рішення надіслати відповідачу рекомендованим листом із повідомленням не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Суддя: