Справа № 567/934/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Мельниченко Т.М.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

встановив:

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини звернулась ОСОБА_1 Зазначає, що перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому в них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_1 мотивує свою заяву тим, що відповідач, отримуючи нерегулярний, мінливий заробіток, ухиляється від належного утримання свого сина, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 900 грн. щомісяця.

Окрім цього, зазначила, що доглядає за дитиною до трьох років, а тому не має можливості працювати, щоб матеріально себе забезпечити. В зв'язку з цим, просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Відповідач позов в частині стягнення аліментів на утримання сина визнав частково, в частині стягнення аліментів на утримання дружини не визнав.

У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, просять стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі по 900 грн. в місяць, оскільки відповідач, будучи працездатним та таким, що має мінливий заробіток, належним чином не утримує свою дитину, хоча зобов`язаний це робити та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що з 28 квітня 2015 року сторони у справі перебувають в шлюбі та мають сина ОСОБА_6, який народився 19 лютого 2016 року. Пояснив, що позивач з відповідачем на даний час разом не проживають, оскільки ОСОБА_3 в травні 2016 року залишив його довірительку з дитиною та проживає окремо. Вказав, що відповідач лише один раз, влітку, надав 1000 грн. на утримання дитини, які були витрачені на лікування сина, в подальшому матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим поставив сина та позивачку в скрутне матеріальне становище.

Пояснив, що малолітній ОСОБА_5 в червні 2016 року хворів, у звязку з чим позивач зобовязана була витрачати кошти на його лікування, вказав, що позивачка отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини в розмірі 860 грн. та з травня 2016 року отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям в розмірі 626 грн. 45 коп. щомісяця.

Зазначив, що відповідач є працездатною особою, однак офіційно не працює.

В судовому засіданні позивачка підтвердила обставини, викладені її представником та пояснила, що відповідач восени 2016 року придбав для дитини лише комбінезон, однак їй не віддавав його, а залишив в її матері на роботі. Крім того зазначила, що відповідач допомагав тим, що привозив дрова.

Крім того вказала, що відповідач не утримував їх з дитиною і на час спільного проживання, а надав лише один раз 1000 грн. Їй відомо про те, що відповідач має неофіційні заробітки, так як працює у Львові та його заробіток становив 7000-10000 грн.

Пояснила, що коштів, які вона отримує недостатньо для утримання дитини та вона доглядає за дитиною до трьох років, а тому не може працювати і коштів на своє утримання не має.

Зазначила, що в неї і в дитини добрий стан здоров'я. Інших утриманців не має.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та підтвердив обставини, викладені позивачкою, в частині перебування в шлюбі з ОСОБА_1 та наявності в них спільного сина. Пояснив, що на даний час він згоден надавати на утримання дитини 450 грн., а на утримання дружини коштів він не має.

Зазначив, що на час спільного проживання, коли він приїжджав з роботи, працюючи в м. Львів, зароблені кошти витрачав на сімю, він з дружиною разом вели спільне господарство.

Вказав, що в жовтні 2016 року він купив для їхнього сина комбінезон, однак дружина від зазначеної речі відмовилась, зазначивши, що такий одяг в їх сина є, крім того він привіз дрова для опалення будинку, але позивачка бажає отримувати допомогу лише грішми. Вказав, що одноразово надав кошти на утримання дитини в розмірі 1000 грн., які з його відома були витрачені на лікування сина.

Окрім того, підтвердив, що має нерегулярний заробіток та, працюючи без офіційного працевлаштування зварювальником в м.Львів в період з лютого по серпень 2016 року, отримував 4000-5000 грн. заробітної плати. В 2015 році працював без офіційного працевлаштування в м.Києві, але розміру доходу не пам'ятає. Пояснив, що останні два місяці не працював, оскільки отримав травму при падінні з мопеда та перебував на лікуванні.

Має спеціальності радіомеханіка, зварювальника та водія.

Крім того, зазначив, що на даний час він здійснює догляд за своєю пристарілою бабою, у звязку з чим отримує 16 грн. державної допомоги щомісячно, інших доходів на даний час не має. Його баба отримує пенсію в розмірі 1600 грн. Його батько догляд за своєю матір'ю здійснювати не може, оскільки є офіційно працевлаштованим.

Зазначив, що має добрий стан здоров'я, інвалідності та інших утриманців не має.

Суд, вислухавши позивача та відповідача, їх представників, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні з пояснень сторін, свідоцтва про укладення шлюбу, свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №244249 встановлено, що сторони по справі мають малолітнього сина ОСОБА_6, який народився 19 лютого 2016 року. Водночас, з пояснень учасників процесу в судовому засіданні встановлено, що на даний час позивач та відповідач разом не проживають, їх син проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні матері, а відповідач належної участі в утриманні дитини не бере.

Відповідно до ст.. 180 СК України обов'язок утримувати дитину лежить на обох батьках.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2016 рік", на даний час прожитковий мінімум для дітей у віці до 6 років встановлений в розмірі 1228 грн. на місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином на даний час мінімальний розмір аліментів на дитину віком до 6 років не може бути меншим ніж 368 грн. 40 коп.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні відповідач доказів про те, що він належним чином займається утримання свого неповнолітнього сина не надав. Таким чином, загальний розмір утримання дитини від відповідача є меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в утриманні дитини.

Оскільки відповідач, будучи батьком дитини, на даний час свого сина належним чином не утримує, хоча зобовязаний це робити, то з нього на користь позивача необхідно стягнути аліменти.

З пояснень учасників процесу встановлено, що відповідач має нерегулярні заробітки. Статтею 184 СК України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, наявні правові підстави для визначення розміру аліментів з ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі.

Запропонований позивачем до стягнення розмір аліментів на дитину є більшим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час, суд вважає, що стягнення аліментів в сумі 900 грн. на дитину буде надто обтяжливим для відповідача, який на даний час немає постійного місця роботи, однак працюючи неофіційно отримував 4000-5000 грн. доходу, а отже має можливість забезпечити утримання сина в розмірі по 700 грн. щомісячно.

Водночас, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, будучи в шлюбі з ОСОБА_3, 19 лютого 2016 року народила сина ОСОБА_6 і на даний час доглядає його.

Частиною 2 ст. 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Оскільки малолітній ОСОБА_5 проживає з позивачкою і не досяг трирічного віку, сама позивачка утримувати себе можливості немає, а відповідач добровільно коштів на утримання позивачки не надає, то з нього на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути аліменти на її утримання до досягнення сином трирічного віку.

Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання ОСОБА_1, суд бере до уваги, що платник аліментів може надавати матеріальну допомогу та вважає, що їх необхідно стягувати в твердій грошовій сумі, відповідно до ст. 184 СК України, в розмірі 450 грн., так як сплата аліментів на утримання дружини в розмірі по 500 грн. буде надто обтяжливим для відповідача, та бере до уваги, що в цьому випадку загальний розмір аліментів не перевищуватиме 1/2 частину доходу відповідача, що відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

При вирішенні спору судом береться до уваги відсутність у сторін інших утриманців, добрий стан здоров'я дитини, позивача, відсутність у відповідача інвалідності.

Водночас, при вирішенні спору суд виходить з того, що відповідач є працездатними, оскільки інших доказів суду не надано, позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач може надавати більший розмір коштів на утримання сина ОСОБА_6 для забезпечення прожиткового мінімуму та надавати аліменти на утримання дружини до досягнення сином трирічного віку.

При цьому, суд бере до уваги, що відповідач немає інвалідності, по стану здоров`я має можливість працювати, а тому, при вирішенні питання про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_5 в розмірі по 700 грн. щомісяця до досягнення сином повноліття та на утримання ОСОБА_1 в розмірі по 450 грн. щомісяця до досягнення сином трирічного віку.

Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 04 жовтня 2016 року, а тому за правилами ст.. 191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

На підставі ст.. 180-184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.. 10, 57, 60, 88, 212 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 700 гривень щомісячно, починаючи з 04 жовтня 2016 року до досягнення ОСОБА_5 повноліття.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі по 450 гривень щомісячно, починаючи з 04 жовтня 2016 року до досягнення ОСОБА_5 трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. на користь держави.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_7