АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 761/3520/15-ц Головуючий в І інстанції: Романишена І.П.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/2226/2016 Доповідач: Слободянюк С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Корчевного Г.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі - Івченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (далі - ПАТ«Банк «Фінанси та кредит») про стягнення грошових коштів, в якому просить суд зобов'язати ПАТ«Банк «Фінанси та кредит» видати готівкою одноразовою операцією через касу належні позивачу кошти за договором № 6761/370-12 у валюті вкладу у розмірі 1 086 669, 86 грн., а саме: 900 000 грн. - сума вкладу; 163 812, 33 грн. - сума не нарахованих відсотків; 22 857, 53 грн. - сума 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ними було укладено договір № 6761/370-12 від 03 грудня 2012 року про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті та додаткові угоди до нього. Відповідно до виписки по особовому рахунку станом на 25 лютого 2014 рік залишок на рахунку позивача складав 900 000, 00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року відмовлено в задоволені позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1, діючи в інтересах ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового - про задоволення позову.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не досліджено всіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, що тимчасову адміністрацію запроваджено після того, як ОСОБА_2 звернулась з заявою про повернення належній їй грошової суми.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала, представник ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» - Мухін А.М. апеляційну скаргу не визнав.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір № 6761/370-12 від 03 грудня 2012 року про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт" на 370 днів в національній валюті, відповідно до умов якого ОСОБА_2 внесла, а ПАТ«Банк «Фінанси та кредит» прийняв грошові кошти в національній валюті у сумі 5 000,00 грн. на строк з 03 грудня 2012 року по 08 грудня 2013 року.

Відповідно до п. 1.2. договору за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п. 1.1. цього договору, банк нараховує і виплачує клієнту (позивачу) проценти за ставкою 20,50 % річних.

03 грудня 2012 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору про банківський строковий вклад (депозит) № 6761/370-12 від 03 грудня 2012 року, відповідно до п. 1 якого клієнт (позивач) доручив банку всі нараховані проценти, що підлягають виплаті по депозитному вкладу згідно з договором про банківський строковий вклад (депозит) № 6761/370-12 від 03 грудня 2012 року перераховувати на свій картковий рахунок № 036537 у АТ "Банк "Фінанси та Кредит", Відділення № 7, м. Севастополь, МФО 300131.

03 червня 2013 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору, відповідно до якої за згодою сторін позивач здійснює поповнення вкладу у сумі 360 000,00 грн., після даного збільшення суми вкладу сума грошових коштів (сума вкладу) на депозитному рахунку становить 365 000,00 грн.

18 вересня 2013 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору, відповідно до якої за згодою сторін позивач здійснює поповнення вкладу у сумі 25 000,00 грн., після даного збільшення суми вкладу сума грошових коштів (сума вкладу) на депозитному рахунку становить 390 000,00 грн.

15 жовтня 2013 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору, відповідно до якої за згодою сторін позивач здійснює поповнення вкладу у сумі 10 000,00 грн., після даного збільшення суми вкладу сума грошових коштів (сума вкладу) на депозитному рахунку становить 400 000,00 грн.

Відповідно до виписки з особового рахунку станом на 25 лютого 2014 рік залишок на рахунку позивача складав 900 000,00 грн.

10 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» із заявою, в якій просила не пізніше 15 грудня 2014 року повернути належні їй грошові кошти у розмірі 900 000,00 грн., кошти банком не повернуто.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до п. 16 ст. 2 вказаного Закону, тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на датуприйняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами ч. 1 ст. 26 відповідно до вказаного Закону.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 36 Закону визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Судом було встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», згідно з яким призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та запроваджено тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з 18 вересня 2015 року по 17 грудня .2015 року.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклади фізичних осіб у Державному ощадному банку України гарантуються державою, а на вклади фізичних осіб у комерційних банках поширюється дія Закону України «Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб», який, зокрема, визначає порядок відшкодування вкладів вкладникам банків-учасників (тимчасових учасників) Фонду.

ОСОБА_2 умови договору банківського строкового вкладу 03 грудня 2012 року виконала, внесла кошти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно із ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, положеннями ст. 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Проте, представником ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» не надано до суду жодних доказів, з яких би вбачалося, що фінансові операції щодо видачі належних ОСОБА_2 коштів обмежені за рішенням суду або зупинені в порядку, визначеному ст. 17 Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму», як такі, що можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Згідно рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 230 від 18 грудня 2015 року розпочато процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» (а. с. 133).

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивачка звернулась до БАНКу із заявою про видачу депозитних коштів до запровадження тимчасової адміністрації, не можуть бути прийнято до уваги, оскільки на час ухвалення оскаржуваного рішення відносно ПАТ«Банк «Фінанси та кредит» було запроваджено тимчасову адміністрацію.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, оскільки оскаржуване рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги правильність висновку не спростовують, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року − залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді