АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1155/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 53 Воронкова І. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоДемченка В. А.
суддівПодороги В. М., Бородійчука В. Г.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6, в інтересах відповідача ОСОБА_7, на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2016 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ПАТ СК «Провідна» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що 03.10.2012 року близько 21.10 год. керуючи автомобілем Ваз д/н НОМЕР_1 та рухаючись на автодорозі Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань в межах населеного пункту с. Доброводи Уманського району у напрямку м. Тальне, ОСОБА_7 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8. В результаті ДТП ОСОБА_8 зазнав шкоду життю та здоров'ю, та шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності. На відшкодування шкоди, пов'язаної з лікуванням та з стійкою втратою працездатності ПрАТ "СК "Провідна" виплатило ОСОБА_8 45629,49 грн. на підставі страхового акту № НОМЕР_2 від 13.03.2015 року. Вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області встановлено вину ОСОБА_7 у вчиненні ДТП, яке мало місце 03.10.2012 року.

А тому, позивач просив стягнути з ОСОБА_7 на свою користь шкоду в порядку регресу в сумі 45629,49 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2016 року позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено та стягнуто з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" () шкоду в порядку регресу в сумі 45629 (сорок п'ять тисяч шістсот двадцять дев'ять) гривень 49 коп., стягнуто з ОСОБА_7 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) гривень 00 копійок.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_6, в інтересах відповідача ОСОБА_7, подала апеляційну скаргу на дане рішення, в якій просить скасувати рішення суду, так як вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, ухваливши нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони по справі, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду в засідання не з'явились, не повідомивши про причини неявки, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції до залишення без змін з наступних підстав.

Клопотання представника відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_6 про відкладення справи у зв'язку з її зайнятістю у розгляді іншої справи в апеляційному порядку не підлягає до задоволення, оскільки дана причина не є поважною і відповідно до положень ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи при належному повідомленні всіх сторін у справі про час і місце судового розгляду.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, колегією суддів за матеріалами справи установлено, що вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05.12.2014 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та встановлено його вину в тому, що 03.10.2012 року близько 21.10 год. керуючи автомобілем Ваз д/н НОМЕР_1 та рухаючись на автодорозі Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань в межах населеного пункту с. Доброводи Уманського району у напрямку м. Тальне ОСОБА_7 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8, внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження (а. с. 5-7).

Згідно довідки № 9083955 від 03.10.2016 року про дорожньо-транспортну пригоду, учасниками дорожньо-транспортної пригоди є водій ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_8 (а. с. 8-9).

Згідно страхового акту № НОМЕР_2 від 13.03.2015 року сума страхового відшкодування потерпілому ОСОБА_8 становить 45629,49 грн., яка була виплачена 16.03.2015 року (а. с. 10-12).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу на момент скоєння ДТП була застрахована у ПРАТ «СК «Провідна», що підтверджується відповідним полісом (а. с. 32).

Уповноважений представник ПрАТ «СК«Провідна» звертався до ОСОБА_7 з вимогою в порядку регресу № 93/ПР сплатити суму вимоги у розмірі 45629,49 грн. (а. с. 33-34).

При цьому, на момент ДТП цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_7 була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (поліс) №АВ/5967218, укладеного на підставі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за яким останній взяв на себе обов'язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільна відповідальність особи, відповідальність якої застрахована (ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») ( а. с. 32).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

За положеннями ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди не повідомив страховика протягом трьох робочих днів з дня настання ДТП.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6, не оскаржуючи обов'язку сплати відповідачем завданої шкоди, посилається на те, що право вимоги позивача про відшкодування шкоди ґрунтується на суброгації, а не на регресі, а тому в задоволенні позовних вимог належить відмовити у зв'язку з пропуском позовної давності.

Однак, колегія суддів вважає, що дане твердження апелянта ОСОБА_6 є не обґрунтованим виходячи із наступного.

Так, за суброгації відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов'язанні (зміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному .відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав.

При регресі одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

Ці інститути мають різний режим правового регулювання.

Так, регрес регулюється загальними нормами цивільного права, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК встановлений особливий правовий режим.

Регрес у страхуванні виникає стосовно вузького кола осіб, тоді як суброгація застосовуються щодо будь-якої особи, відповідальної за настання страхового випадку.

При суброгації перебіг строку позовної давності починається з моменту виникнення страхового випадку.

При регресі строк позовної давності починає свій відлік з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування, тобто зазнав збитків.

У порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювана шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику. Тому, якщо страхове відшкодування лише частково погашає спричинені потерпілому збитки, то до заподіювана шкоди буде існувати дві вимоги: перша - вимога страховика в розмірі виплаченого потерпілому страхового відшкодування, друга - потерпілого в розмірі тієї частини завданої шкоди, яка не була покрита страховим відшкодуванням. Заподіювач шкоди може висувати проти страховика лише ті вимоги (заперечення), які він має до потерпілої-особи.

При суброгації до страховика переходить лише частина вимоги страхувальника до заподіювана шкоди, яка дорівнює розміру страховому відшкодуванню. Розмір страхового відшкодування в свою чергу має визначатися за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не вправі вимагати від заподіювана шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику з порушенням умов договору страхування. Якщо розрахунок здійснювався за іншими правилами, ніж зазначено в договорі страхування, то при визначенні розміру вимоги страховика, який підлягає задоволенню до заподіювана шкоди із суми, виплаченої страховиком страхувальнику, виключається виплата, не передбачена договором.

Слід зазначити, що у порядку суброгації страховик не має права вимагати відшкодування вартості експертизи, у зв'язку з тим, що вказані витрати страховика не є страховим відшкодуванням, а направлені на визначення розміру збитків. Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду.

Слід також зазначити, що оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, та, враховуючи, що відповідно до ст. 515 ЦК заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, відповідно при укладанні договору особистого страхування у страховика немає правових підстав для стягнення виплаченого страхувальнику (вигодонабувачу) страхової виплати у порядку суброгації. Тобто суброгація може застосовуватися лише до майнового страхування.

Перехід права вимоги за нормами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» слід відрізняти від зворотної вимоги (регресу), яка регулюється положеннями статті 1191 ЦК України, статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов:

1. Право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов'язання перед потерпілим.

2. Регрес застосовується після припиненні зобов'язання з відшкодування шкоди.

За регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання, зокрема виплати страхового відшкодування (частина шоста статті 261 ЦК України).

Разом з тим статтею 993 ЦК передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

При цьому заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (частина перша статті 262 ЦК України).

Отже, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги сплаченого страхового відшкодування до заподіювача і строк такої вимоги починає спливати з моменту заподіяння шкоди.

У зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності.

Крім того, у правовідносинах майнового страхування страховик, що виплатив страхове відшкодування, не може звернутися до страхувальника чи іншої особи, яка одержала страхове відшкодування.

Натомість регрес у правовідносинах страхування характеризується тим, що страховик одержує право стягнути суму виплаченого відшкодування не лише з третьої особи, а й із самого страхувальника. Право страховика на пред'явлення регресної вимоги передбачене, зокрема, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності.

Право подати регресний позов до самого страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, виникає у страховика лише з припиненням основного деліктного зобов'язання за фактом здійснення ним виплати страхового відшкодування на користь сторони потерпілого - кредитора в деліктному зобов'язанні.

Колегія суддів, вважає за необхідне зазначити, що районним судом вірно встановлено, що позовні вимоги є обгрунтованими, обставини, викладені в позові знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами, які є в справі, і які відповідачем не спростовані.

Доводи апелянта про те, що право вимоги позивача про відшкодування шкоди ґрунтується на суброгації, а не на регресі, є помилковими та не обґрунтованими.

Також, судом першої інстанції правильно визначено, що при регресі перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування.

Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року в справі N 6-2598 цс15.

А тому, з врахуванням встановлених обставин, матеріалів справи, доводів сторін та апеляційної скарги, положень норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на законність ухваленого рішення, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції до залишення без змін, відповідно до вимог ст.308 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 307 , 308 , 313 , 314, 315 , 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах відповідача ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2016 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди в порядку регресу - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :