У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Завгородньої І.М., ІваненкоЮ.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 19 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» (далі - ПАТ «Облтеплокомуненерго») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що квартира АДРЕСА_1 не має індивідуальних приладів обліку теплової енергії. У період з 08 жовтня 2010 року по 15 квітня 2012 року із загальних витрат теплової енергії на центральне опалення цілого будинку вираховувались витрати на опалення місць загального користування та вираховувались витрати по опаленню квартир з індивідуальними приладами обліку тепла, а решта витрат теплової енергії на суму 53 569 грн була нарахована лише мешканцям квартири № 53, які не мають індивідуальних приладів обліку теплової енергії.

Таке нарахування було завищеним, оскільки не був врахований п. 2.4 Рекомендацій щодо застосування Методики розрахунку кількості теплоти,спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 22 лютого 2008 року № 47. Факт необґрунтованості такого нарахування витрат на опалення МЗК встановлений рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 18 квітня 2013 року у справі за позовом ПАТ «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а тому позивачем було здійснено перерахунок оплати заборгованості за місця загального користування у будинку.

ПАТ «Облтеплокомуненерго» просило стягнути з відповідачів, які проживають у квартирі АДРЕСА_2 заборгованість за послуги у сфері теплопостачання у розмірі 1 065 грн 43 коп. за період з 01 жовтня 2010 року по 31 серпня 2013 року.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 серпня 2015року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Облтеплокомуненерго» заборгованість за послуги у сфері теплопостачання у розмірі 1 065 грн 43 коп. Вирішено питання про розподіл судового збору.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 19 січня 2016 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 серпня 2015року скасовано, у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судового збору.

У касаційній скарзі ПАТ «Облтеплокомуненерго», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 проживають у квартирі АДРЕСА_2 і споживачами послуг у сфері теплопостачання, які надає ПАТ «Облтеплокомуненерго».

Багатоквартирний будинок по АДРЕСА_2 обладнаний загальнобудинковим приладом комерційного обліку теплової енергії, а окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії.

Без індивідуального приладу обліку теплової енергії залишилася лише квартира № 53 у зазначеному будинку, у якій проживають ОСОБА_7 і ОСОБА_8, на яку в опалювальні періоди з жовтня 2010 року по квітень 2012 року нарахована заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 53 929 грн 71 коп.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 18 квітня 2013 року у справі за позовом ПАТ «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості встановлено, що нарахування плати за послуги з теплопостачання мешканцям квартири АДРЕСА_1 за період з жовтня 2010 року по квітень 2012 року було завищено, у зв'язку з чим розмір заборгованості зменшено з 53 569 грн 64 коп. до 7 275 грн 87 коп.

Також встановлено, що нарахування оплати проводилося позивачем, виходячи з показань загальнобудинкового лічильника за вирахуванням кількості спожитих Гкал юридичними особами; різниця покладалася на фізичних осіб за вирахуванням витрат на опалення місць загального користування; кількість спожитих Гкал на опалення квартир без індивідуальних лічильників визначалася за відрахуванням із загальної кількості спожитих Гкал на опалення квартир кількості спожитих Гкал на опалення квартир з індивідуальними лічильниками. Таким чином, за період з жовтня 2010 року по квітень 2012 року всі витрати теплової енергії на опалення місць загального користування розподілялася на квартири, в яких були відсутні індивідуальні прилади обліку теплової енергії, але така методика визнана судовим рішенням помилковою (а. с. 109, 110).

Порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування (далі - МЗК) у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами встановлений Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Мінбуду від 31 жовтня 2006 року № 359 (далі - Методика).

Вважаючи правильним нарахування позивачем оплати за опалення МЗК, суд першої інстанції керувався п. 2.1.3 Методики, згідно з якою, якщо системою будинкового обліку не передбачено окремого обліку теплової енергії, спожитої на опалення МЗК, але передбачено теплолічильники у кожного споживача та загальнобудинковий комерційний облік теплоти, кількість теплової енергії на опалення МЗК з урахуванням утрат розподільчими внутрішньобудинковими трубопроводами опалення визначається як різниця між кількістю теплової енергії на опалення будинку та загальною кількістю теплової енергії на опалення всіх інших приміщень Q (МЗК) = Q(заг.) - SQ(i), де SQ(і) - витрати теплової енергії на опалення i − того споживача.

Разом з тим вказаний пункт Методики не може бути застосований, оскільки у ньому мова іде про випадки відключення квартир від опалення, а не встановлення індивідуальних лічильників теплової енергії, про що правильно зазначив суд апеляційної інстанції.

Витрати на опалення місць загального користування мають нести усі мешканці будинку, а не лише ті, у кого відсутні індивідуальні прилади обліку.

При цьому розрахунок споживання теплової енергії у квартирі, яка не обліковується індивідуальним приладом обліку споживання теплової енергії, визначається за встановленим тарифом, виходячи з площі квартири.

З надано розрахунку вбачається, що ОСОБА_4 за вказаний період нараховано 6 085 грн 81 коп., ним сплачено - 7 108 грн 06 коп. (а. с. 6, т. 1), тобто не вбачається заборгованості за спожиту теплову енергію.

Інші витрати тепла на опалення місць загального користування визначається за формулою, передбаченою п. 2.2.1 Методики (витрати теплової енергії, спожитої на опалення МЗК, яка виставляється до сплати споживачами кожного окремого помешкання будинку, споживачами нежитлових приміщень, які користуються МЗК). Зазначені обставини є визначальними для вирішення спору та визначення розміру оплати.

Апеляційний суд обґрунтовано відмовив у позові, оскільки позивачем не доведено наявність заборгованості відповідачів за наданим ним розрахунком.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 19 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М., Завгородня І.М., Іваненко Ю.Г.