АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6571/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Величко Т.О.
Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Кабанченко О.А., Желепа О.В.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Київська міська державна нотаріальна контора №12 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Київська міська державна нотаріальна контора №12 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник заявника підтримав апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Свої вимоги мотивує тим, що з 2008 по 2015 роки вони з ОСОБА_2 проживали однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом, однак не реєстрували шлюб між собою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер. Витрати на поховання останнього взяла на себе ОСОБА_1

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Київської державної нотаріальної контори №12 із заявою про прийняття спадщини, у чому їй було відмовлено з підстав не встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю.

З підстав вищевикладеного, заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу для одержання у подальшому свідоцтва про право на спадщину.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що із заяви вбачається спір про право.

Колегія суддів вважає висновок суду передчасним виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелічені у частині першій цієї статті, в тому числі проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, а також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч.4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Відповідно до ч.1,2 ст. 235 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. З метою з'ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази, а згідно ч. 4 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Частиною 6 ст. 235 ЦПК України передбачено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов'язаний провести підготовчі дії, передбачені ст. 143 ЦПК, зокрема, з'ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Залежно від мети встановлення фактів заінтересованими особами в цих справах можуть бути, наприклад, відділи соціального захисту населення - у справах про встановлення факту перебування на утриманні особи, яка померла, для призначення пенсії заявникові; інші спадкоємці - у справах про встановлення факту прийняття спадщини; органи внутрішніх справ - у справах про встановлення факту родинних відносин для вирішення питання про належність до громадянства України; органи страхування - у справах про встановлення факту належності страхового свідоцтва.

Однак, судом першої інстанції в протиріч роз'ясненням, викладеним в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», не з'ясовано, які фізичні особи та організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи та підлягають виклику в судове засідання, та відповідно до ч. 4 ст. 235 ЦПК України мають право бути залучені до участі у справі в якості заінтересованих осіб.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу з ОСОБА_2 для одержання у подальшому свідоцтва про право на спадщину та з метою оформлення спадкового майна, вказуючи на відсутність заповіту померлого та спадкоємців першої, другої та третьої черг спадкування. Зацікавленою особою заявник визначила Київську державну нотаріальну контору №12.

В апеляційному суді представник заявника не підтвердила, однак і не спростувала відсутність чи наявність інших спадкоємців покійного.

Для об'єктивного з'ясування обставин справи суду за власною ініціативою відповідно до ч. 2 ст. 235 ЦПК України належить витребувати необхідні докази, а в разі відсутності інших спадкоємців залучити до участі у справі в якості заінтересованої особи відповідну територіальну громаду, в даному випадку в особі Київської міської ради.

Відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена передчасно, тому підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року - скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді