Справа № 131/2144/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2016 р.

Іллінецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Шелюховського М.В.

при секретарі Самарській Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданнів в м. Іллінці справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Іллінецьке» про визнання договору оренди недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом в інтересах його довірителя ОСОБА_1 до ТОВ «Іллінецьке» про визнання договору оренди недійсним із наступних підстав.

01.11.2012 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Іллінецьке» було укладено договір оренди землі №34 згідно п. 2 якого в оренду передана земельна ділянка загальною площею 4,8758 га кадастровий номер НОМЕР_1.

Зазначений вище договір оренди землі від 01.11.2012 року укладений строком на п'ять років та зареєстрований у Відділі Держкомзему у Іллінецькому районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 21.11.2012 року за № 08791.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Романів-Хутір Вінницької області Іллінецького району померла ОСОБА_3, яка є матір'ю позивача, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть, видане виконавчим комітетом Іллінецької сільської ради Іллінецького району Вінницької області 30 липня 2014 року.

12 березня 2015 року на земельну ділянку площею 4,8758 га кадастровий номер НОМЕР_1 приватним нотаріусом Іллінецького районного нотаріального округу Нікітчук Н.А. видано на підставі заповіту свідоцтво на спадщину, та зареєстроване в реєстрі за №154. 12 березня 2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності здійснено запис №9011225 та виданий витяг індексний номер 34784226 .

Отже, після реєстрації права власності позивачем, відбулась зміна власника земельної ділянки, що вказує на обов'язковість проведення паспортизації земель і відображення в агрохімічному паспорті даних агрохімічного обстеження земельної ділянки в силу прямих вимог Закону.

Позивач зазначив, що під час укладення оспорюваних договорів оренди землі не було додержано встановлених актами цивільного законодавства правил укладення договору оренди землі в частині обов'язкового агрохімічного обстеження ґрунтів та паспортизації земельних ділянок в момент зміни землекористувача, а також те, що між сторонами не було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, а саме умов збереження стану об'єкта оренди та умов повернення об'єкта оренди. Відтак він вважає оспорюваний договір оренди землі дефектним в частині обов'язкової умови щодо визначення стану землі та його збереження, тому просить суд захистити порушені права та інтереси його довірителя власника земельної ділянки сільськогосподарського призначення ОСОБА_1 шляхом визнання оспорюваного договору оренди земельної ділянки недійсним із зазначених мотивів в силу приписів ст.ст.203,215 ЦК України та ст.15 ЗУ «Про оренду землі».

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не з'явився, проте подав заяву в якій свої позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити в повному обсязі із викладених у позовній заяві підстав та просить розглянути справу у його відсутність.

Представник відповідача ТОВ «Іллінецьке» в судове засідання не з'явився, проте надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову заперечує, подав заперечення проти позову, пояснюючи, що договір не передбачає розірвання в зв'язку зі зміною власника, позивач не має права в односторонньому порядку ставити якісь інші умови в тому числі обов'язкову наявність агрохімічного паспорта, оскільки це не передбачено договором. ОСОБА_1 не розробив агрохімічний паспорт і при передачі в порушення умов договору земельної ділянки іншому підприємству.

Згідно до п.2 Указу Президента від 02 грудня 1995 року № 1118/95 Про суцільну агрохімічну паспортизацію земель сільськогосподарського призначення: «У разі зміни власника чи користувача землі її паспортизація здійснюється в обов'язковому порядку незалежно від часу останнього обстеження».

В даному випадку не відбувся перехід прав від власника до іншого власника, або від користувача до іншого користувача, а від нового власника до користувача.

Дослідивши докази та заслухавши пояснення сторін суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Як встановлено в судовому засіданні, 01.11.2012 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Іллінецьке» було укладено договір оренди землі №34 згідно п. 2 якого в оренду передана земельна ділянка загальною площею 4,8758 га кадастровий номер НОМЕР_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, яка є матір'ю позивача. На підставі заповіту позивач отримав свідоцтво на спадщину після смерті матері.

Зазначений вище договір оренди землі від 01.11.2012 року укладений строком на п'ять років та зареєстрований у Відділі Держкомзему у Іллінецькому районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 21.11.2012 року за № 08791.

Згідно з положеннями ст. 204 ЦК України, правочин, є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України оренда земельної ділянки може бути короткостроковою - не більше 5 років та довгостроковою - не більше 50 років.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України (ст. 14 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до ст. 215 ЦК України правовою підставою для визнання правочину недійсним ЦК визнає факт недодержання однією стороною чи всіма сторонами вимог, встановлених частинами 3, 5, 6 ст. 203 ЦК, тобто вимог щодо волевиявлення учасника правочину, щодо настання реальних правових наслідків правочину, щодо недопустимості порушення правочином, вчинюваним батьками, інтересів малолітніх дітей. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Із зазначеного витікає, що порушення вимог закону, допущені стороною (сторонами) після укладення правочину, не можуть спричиняти його недійсність, а призводять до інших правових наслідків, передбачених законом. Підстави недійсності правочинів передбачають також інші закони України, зокрема, ЗУ "Про оренду землі". На час укладення оспорюваного договору стаття 15 зазначеного закону, містила перелік істотних умов договору найму земельної ділянки. До таких умов (які є обов'язковими для узгодження сторонами) відносяться: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним. Договір оренди землі укладений між сторонами відповідає типовій формі договору оренди землі затвердженій ПКМ від 3.03.2004 року № 220. В ньому маються всі істотні умови визначені законодавством на час укладення договору.

Під час укладення договору не були порушені вимоги ст. 4-6,15 ЗУ « Про оренду землі», оскільки в укладеному договорі також зазначений законний орендодавець, яким являються позивач, і це право підтверджене копією державного акту на ім'я позивача про право власності на землю, зазначений орендар, яким являється ТОВ «Іллінецьке», і право оренди землі відповідач набув у встановленому законом порядку. В укладених договорах зазначений ризик випадкового знищення або пошкодження майна, строк дії договору не перевищує 50 років. Передача об'єктів оренди були здійснені у строки встановлені у договорі на підставі Акту приймання - передачі земельної ділянки з зазначенням технічного стану земельної ділянки. Із викладеного витікає, що вимоги ст.11,17,19 ЗУ «Про оренду землі» порушені сторонами також не були.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним, та відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України, являється недійсним якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Посилання позивача та його представника на відсутність істотних умов договору оренди землі, є безпідставними, оскільки в матеріалах реєстраційної справи до договору оренди землі додані копія Державного акту на право власності на земельну ділянку з планом меж земельної ділянку, кадастровий план з описом меж суміжних землевласників, акт погодження меж землекористування та акт приймання-передачі об'єкта оренди.

Заявляючи позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди землі, ні позивачем в позовній заяві, ні його представником в судовому засіданні не доведено чим саме порушено право позивача в зв'язку з відсутністю вказаних істотних умов та істотність таких порушень. Однак, вищевказаний договір зареєстрований в порядку визначеному законом та виконувався сторонами. Також, не надано суду доказів невиконання або неналежного виконання відповідачем умов договору оренди чи не виконання обов'язків орендаря, які передбачені ст. 25 Закону України «Про оренду землі».

Пунктом 8 Пленуму ВСУ від 16.11.2009 року № 9 «Про судову практику про визнання правочин недійсним» визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК (435-15) підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Договором оренди не визначено, що сторони до укладення угоди мали визначати якісні характеристики об'єкту оренди земельної ділянки, що з огляду на п.8 вище вказаної Постанови Пленуму ВСУ щодо недодержання вимог встановлених ст.203 ЦК України саме на момент вчинення правочину не може слугувати підставою визначення правочину недійсним, оскільки п.21 Угоди оренди передбачено умови стану збереження земельної ділянки, а подальше не виконання п..21 Угоди не може слугувати для визнання правочину недійсним.

Позивач обрав невірний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки якщо якісно погіршились показники земельної ділянки то це в разі доведення цієї обставини може слугувати підставою для розірвання договору через невиконання орендарем свої обов'язків щодо збереження стану об'єкта, але аж ніяк не може слугувати підставою для визнання договору недійсним.

Виходячи із положень ст. 203, 215 ЦК України, ст. 15 ЗУ «Про оренду землі», які визначають правові наслідки недодержання сторонами при вчинені правочину вимог закону, суд приходить до висновку, що підстав для визнання оспорюваного договору оренди землі недійсним немає.

Керуючись ст. ст. 204 ЦК України, ст. 15 ЗУ "Про оренду землі", України, ст.212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Іллінецьке» про визнання договору оренди недійсним - відмовити

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення через Іллінецький районний суд.

Головуючий: