Справа №461/4554/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2016 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Котельви К.О.,

при секретарі Білоус М.І.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про визнання недійсним свідоцтва на право власності,

встановив:

позивач ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа: Відділ Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби ЛМУЮ про визнання недійсним свідоцтва та скасування реєстрації права власності.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1, де він проживає та зареєстрований. Протягом останнього часу ОСОБА_6 чиняться перешкоди у користуванні позивачем та іншими мешканцями будинку коморами у підвалі. Як стало відомо позивачу, відповідачами було приватизовано комори у підвалі, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 05.07.2013 року. Водночас, ОСОБА_3 своєї згоди на приватизацію відповідачами приміщень спільного користування не надавала, відтак реєстрація права власності на спірні приміщення на думку законного представника позивача не відповідає вимогам чинного законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Пояснив, що виконавчий комітет Львівської міської ради вирішив передати відповідачам у спільну сумісну власність у будинку АДРЕСА_1 та комори у підвалі площею 6,6 кв.м. та площею 12 кв.м. ЛКП «Старий Львів» провело розгляд заяви ОСОБА_6, за результатами чого склало акт, згідно з яким в будинку АДРЕСА_2 користується підвальними приміщеннями під літ. IV пл. 12,0 м.кв., під літ. V пл. 30,8 м.кв., літ. VI пл. 24,3 м.кв., літ. IV пл. 6,6 м.кв. та звернулося до начальника реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції із листом № 598 від 07.06.2013 року, яким повідомило, що при проведенні приватизації квартири АДРЕСА_1 помилково не були враховані комори в підвалі, якими користуються мешканці даної квартири площа 30,8 кв.м. під літ. V та площа 24,3 кв.м. під літ. VІ та просило внести відповідні зміни в документи на право власності. На виконання даного листа державним реєстратором Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Живком М.О. було видане ОСОБА_6 свідоцтво про право власності на нерухоме майно та внесено зміни до реєстру прав на нерухоме майно.

Представник ОСОБА_6 зазначає, що в даному випадку мала місце не окрема приватизація відповідачами приміщень у підвалі будинку АДРЕСА_1 а внесення змін у правовстановлюючі документи на приватизовану ним в установленому законом порядку квартиру разом із коморами в підвалі, тому права позивача не порушені а вимоги безпідставні. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Інші відповідачі в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Представник третьої особи Управління державної реєстрації Львівської міської ради - в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Тому суд на підставі ст.169 ЦПК України проводить розгляд справи у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу, ОСОБА_4, належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 18.06.2010 року № НОМЕР_1 (а.с. 6) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.07.2010 року № 26611255 (а.с.5). Співвідповідачі у справі проживали у квартирі АДРЕСА_1. ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 01.09.2009 року звернулися до Виконавчого комітету Львівської міської ради із заявою про приватизацію, за наслідками розгляду якої виконавчий комітет вирішив передати вищевказаним громадянам у спільну сумісну власність у будинку АДРЕСА_1 та комори у підвалі площею 6,6 кв.м. та площею 12 кв.м., що підтверджується рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 1090 від 18.12.2009 року (а.с.82). В подальшому, ОСОБА_6 було подано заяву на ім'я керівника ЛКП «Старий Львів», в якій він повідомив, що при проведенні приватизації квартири АДРЕСА_2 помилково не були враховані комори в підвалі, якими він користується постійно та просив провести інвентаризацію підвалів та видати довідку, яка б підтверджувала відповідну інформацію (а.с.83).

Як вбачається з акту ЛКП «Старий Львів», складеного за результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_6, в будинку АДРЕСА_2 користується підвальними приміщеннями під літ. IV пл. 12,0 м.кв., під літ. V пл. 30,8 м.кв., літ. VI пл. 24,3 м.кв., літ. IV пл. 6,6 м.кв. (а.с.84). На основі встановлення даних обставин ЛКП «Старе місто» звернулося до начальника реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції із листом № 598 від 07.06.2013 року, яким повідомило, що при проведенні приватизації квартири АДРЕСА_1 помилково не були враховані комори в підвалі, якими користуються мешканці даної квартири площа 30,8 кв.м. під літ. V та площа 24,3 кв.м. під літ. VІ та просило внести відповідні зміни в документи на право власності. Державним реєстратором Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Живком М.О. було видане ОСОБА_6 свідоцтво про право власності на нерухоме майно та внесено зміни до реєстру прав на нерухоме майно.

Суд приходить до висновку, що в даному випадку мала місце не окрема приватизація відповідачами приміщень у підвалі будинку АДРЕСА_1 а внесення змін у правовстановлюючі документи на приватизовану ним квартиру разом із коморами в підвалі.

Згідно з ч. 2 ст. 382 ЦК України в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Згідно з п. 1.1. рішення Конституційного суду України № 4-рп/2004 від 02.03.2004 року допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Таким чином, вирішення питання про можливість приватизації підвальних приміщень в багатоквартирних житлових будинках пов'язане саме з вирішенням питання про віднесення підвалів до допоміжних приміщень.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572 було прийнято до відома, що Державний комітет по житлово-комунальному господарству розробив і затвердив Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян. Таким чином, Кабінет Міністрів України визнав легітимність Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, яке було затверджене до прийняття постанови Кабінету Міністрів України наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 р. № 56, яким встановлювались певні критерії віднесення приміщень жилого будинку до допоміжних.

Згідно з п. 41 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, не підлягають приватизації допоміжні приміщення жилих будинків, які призначені для забезпечення експлуатації та обслуговування будинку (приміщення теплопунктів, котельних, сміттєзбірників, колясочних, приміщення, через які прокладені мережі комунікації, а також приміщення, які використовуються для розміщення обслуговуючого будинок персоналу та складські приміщення). Власником перелічених приміщень після приватизації квартир будинку є товариство власників квартир. Вільні підвальні приміщення за згодою власників квартир будинку переобладнуються під кладові й передаються їм у власність безкоштовно у встановленому порядку.

Таким чином, зі змісту п. 41 Положення можна зробити висновок, що допоміжними приміщеннями можна вважати приміщення, які призначені для забезпечення експлуатації та обслуговування будинку.

В переліку, наведеному в п. 41 Положення, підвали прямо не вказані, однак допоміжними названі приміщення, через які прокладені мережі комунікації, а також приміщення, які використовуються для розміщення обслуговуючого будинок персоналу. Віднесення приміщень до допоміжних, пов'язане насамперед з їх цільовим призначенням, а саме, для експлуатації та обслуговування будинку (більше, ніж однієї квартири).

Судом встановлено, що спірними приміщеннями постійно користувалися мешканці квартири № 1 для обслуговування виключно однієї квартири в якості комори. Ці комори в підвалі є відокремленими, обслуговують лише одну квартиру №1, через них не здійснюється прохід до інших приміщень будинку. Через помилку при проведенні інвентаризації дані комори в підвалі не були включені в документи, які подавалися відповідачами для проведення державної реєстрації їх права власності. Відповідно, на усунення даної помилки, державним реєстратором Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Живком М.О. у відповідності до вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 р. № 703 в редакції, яка діяла на час існування спірних правовідносин, було видане відповідачам свідоцтво про право власності на квартиру, вже з урахуванням спірних комор в підвалі та проведено державну реєстрацію права власності.

Суд бере до уваги, що згідно з свідоцтвом про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 18.06.2010 року, яким позивач доводить своє право власності на квартиру, а тим самим порушення свого права власності як співвласника допоміжних приміщень будинку, до квартири АДРЕСА_1 належить комора в підвалі, площею 6,0 кв.м. Комори в підвалі, якими вони користувалися, були набуті у власність також іншими власниками квартир у вказаному будинку під час приватизації ними квартир. Відповідно, на момент приватизації квартир у будинку АДРЕСА_2 склався певний порядок користування коморами у підвалі, згідно із яким під час приватизації займані комори передавалися у власність та включалися у правовстановлюючі документи.

Спірні приміщення, в частині яких позивач просить скасувати свідоцтво про право власності відповідачів та державну реєстрацію їх права власності, мають такий же правовий режим, як і приміщення, приватизоване позивачем разом із його квартирою - це комори у підвалі, а не допоміжні приміщення в розумінні ч. 2 ст. 382 ЦК України, п. 2 ст. 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та рішення Конституційного суду України від 02.03.2004 року. Тому твердження позивача про порушення його прав приватизацією відповідачами комор у підвалі без його згоди не ґрунтуються на вимогах закону та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3-11,88,212-215, 224-228 ЦПК України,суд

вирішив:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів після його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Котельва К.О.