Справа № 461/9830/15 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/783/902/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В..

за участю секретаря Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 жовтня 2015 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» до ОСОБА_2 про стягнення в порядку регресу суми сплаченого страхового відшкодування ,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення в порядку регресу суми сплаченого страхового відшкодування, покликаючись на те, що 05 листопада 2013 року о 15 год. 35 хв., відповідач, керуючи транспортним засобом марки Kia Каренс державний номер НОМЕР_1, на перехресті вулиць Сербська та Братів Рогатинців в м. Львові, рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно, в результаті чого здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3, заподіявши цьому автомобілю технічні пошкодження. Таким чином , відповідач скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України. Факти, які підтверджують вину відповідача у скоєнні шкоди транспортному засобу, викладені у постанові Галицького районного суду м. Львова від 09 грудня 2013 року. Пошкоджений з вини відповідача автомобіль НОМЕР_3, було застраховано позивачем у відповідності з договором страхування транспортного засобу № 7464850 від 01 квітня 2013 року, відповідно до якого розмір збитку склав 8611, 47 грн. Цивільно-правову відповідальність відповідача, в свою чергу, було застраховано у ПрАТ «СК «Гарантія», згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/8272342. ПрАТ «СК «Гарантія» було відшкодовано ПрАТ «УАСК АСКА» суму збитку за вказаним вище випадком у сумі 6390,21 грн. Таким чином сума, яка підлягає відшкодуванню відповідачем по справі позивачу складає: 8611,47 грн. 6390, 21 грн. = 2221, 26 грн.

В процесі розгляду справи позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до яких позивач просив стягнути з відповідача 3458,61 грн., з яких: 2221, 26 грн.- невідшкодована частина сплаченого страхового відшкодування; 330,48 грн. витрати від інфляції; 31,95 грн. 3% річних ; 631,32 грн. пеня за прострочення грошового зобовязання у розмірі подвійної облікової ставки НБУ; 243,60 грн. судовий збір.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27 жовтня 2015 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із рішенням від 27 жовтня 2015 року відповідач ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає рішення необгрунтованим та незаконним, а тому просить рішення скасувати із закриттям провадження у справі, та наводить наступні доводи:

- оскільки відповідальність відповідача була застрахована, то в даному випадку слід було застосувати спеціальну норму ст. 1194 ЦК України, яка зобовязує його сплатити потерпілому різницю між страховим відшкодуванням та фактичним розміром шкоди;

- на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач керував автомобілем КІА, який належав ОСОБА_4 «ІР-ТЕХ», де він працює директором, і керував цим автомобілем в службових справах;

- на підставі ст. 1172 ЦК України саме ОСОБА_4 «ІР-ТЕХ» мало відшкодовувати спричинені збитки, а , отже, судом до справи мало бути притягнуто в якості належного відповідача ОСОБА_4 «ІР-ТЕХ»;

- враховуючи те, що в цій справі є дві юридичні особи, у відповідності до ч. 1 ст. 205 ЦПК України ця справа не підлягала розгляду в порядку цивільного судочинства.

У запереченні на апеляційну скаргу , позивач , посилаючись на положення ч. 2 ст. 30 ЦПК України, вважає, що у суду апеляційної інстанції немає підстав для дослідження доказів , поданих відповідачем апеляційному суду і зокрема подорожнього листа, долученого відповідачем до апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, який подав суду апеляційної інстанції письмові докази, підтверджуючі перебування відповідача станом на дату ДТП у трудових відносинах з ТЗОВ «ІР-ТЕХ», перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства , вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказми, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, при ухваленні оскаржуваного рішення, на думку колегії суддів, вищезазначені вимоги процесуального права не були дотримані.

Так, у заяві ОСОБА_3 від 07.11.2013 року до Української страхової компанії «АСКА» ( ас. 11) було зазначено, що власником автомобіля KIA KARENS 20 держ. реєстр. № НОМЕР_4 (так зазначено у заяві, хоча згідно постанови Галицького районного суду м. Львова від 09.12.2013 року у справі № 461/13727/13-ц ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за керування 0.11.2013 року автомобілем марки «Кіа Каренс» реєстр. № НОМЕР_1), яким під час ДТП, яке сталося 05.1.2013 року, керував ОСОБА_2 є ОСОБА_4 ІР-ТЕХ», цивільна відповідальність якого застрахована в ПрАТ СТ «Гарантія» (страховий поліс № 8272342).

Крім цього згідно роздрукування відомостей щодо полісу АВ 8272342 , долученого позивачем до позовної заяви (а.с. 27) страхувальником транспортного засобу KIA KARENS держ. реєстр. номер НОМЕР_4 (такий номер зазначено в інформаційній довідці) є юридична особа Ір-Тех ОСОБА_4.

Відтак, вищезазначені документи свідчать про те, що позивачу було відомо і повинно було стати відомо суду про те, що відповідач не є власником транспортного засобу KIA KARENS, причетного до ДТП по цьому страховому випадку.

За таких обставин, з метою забезпечення повноти і всебічності розгляду справи, суд першої інстанції повинен був і мав можливість дослідити: правовстановлюючі документи на транспортний засіб KIA KARENS 20 держ. реєстр. № НОМЕР_1 і страховий поліс № 8272342, та з»ясувати на якій правовій основі, водій ОСОБА_2, якого постановою суду у справі про адміністративне правовопорушення № 461/13727/13-ц, керував вищеназваним транспортним засобом.

Однак, в порушення вимог ст. 213 ЦПК України, вищезазначені обставини судом першої інстанції з»ясовані не були, і тому суд апеляційної інстанції приймає до уваги докази, подані відповідачем в обґрунтування доводів апеляційної скарги.

Згідно документів, долучених відповідачем до апеляційної скарги:

власником автомобіля KIA KARENS 20 держ. реєстр. № НОМЕР_1, номер кузова (шасі, рами) KNEFG52128К207787 є ОСОБА_4 «ІР-ТЕХ» (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 02.10.2013 року № САТ 390078 а.с. 61);

договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля KIA KARENS 20 держ. реєстр. № НОМЕР_4 (такий держ. реєстр. номер транспортного засобу зазначено у страховому полісі), номер кузова (шасі, рами) KNEFG52128К207787, укладено між страховиком ПрАТ СТ «Гарантія» і страхувальником ОСОБА_4 «ІР-ТЕХ» ( поліс АС/ 8272342 від 01.11.2013 - а.с. 62);

в період з 01. по 07 листопада 2013 року ОСОБА_2 керував транспортним засобом КІА КАРЕНС ВС 6319ВС як водій ОСОБА_4 «ІР-ТЕХ» (подорожній лист № 36 від 01.07.11.2013 р а.с. 63);

ОСОБА_2 є керівником юридичної особи ОСОБА_4 «ІР-ТЕХ»

(довідка № 1192 з ЄДРПОУ від 05.04.2007 а.с. 64).

У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до роз»яснень Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих у третьому абзаці пункту 6 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» , не вважається особою, яка здійснює діяльність , що є джерелом підвищеної небезпеки , і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв»язку з виконанням своїх трудових (службових) обов»язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом , якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ним склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише в регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.

Зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_2, який керував транспортним засобом причетним до ДТП під час якого була завдана шкода майну потерпілого ОСОБА_3, в момент ДТП перебував у трудових відносинах з власником транспортного засобу, використання якого спричинило підвищену небезпеку, то у відповідності до вищезазначених норм матеріального права, ОСОБА_2. не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням вищезазначених норм процесуального і матеріального права, що у відповідності до положень п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 жовтня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» до ОСОБА_2 про стягнення в порядку регресу суми сплаченого страхового відшкодування, інфляційних втрат , 3% річних та пені , -відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Приколота Т.І.

ОСОБА_5