У х в а л а

21 січня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Гуменюка В.І.,Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 21 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и л а:

25 грудня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пункту 1 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 14 серпня 2014 року позов задоволено, постановлено стягнути з ПАТ «Брокбізнесбанк» за договором банківського вкладу «Скарбничка» суму депозитного вкладу в розмірі 645 тис. 825 грн,

нараховані відсотки в сумі 58 тис. 124 грн 25 коп. та втрачену вигоду в сумі 6 тис. 52 грн 03 коп.; суму депозитного вкладу «Стабільний» в розмірі

500 тис. грн., нараховані відсотки в сумі 105 тис. грн та втрачену вигоду в сумі 8 тис. 342 грн 42 коп.; стягнути кошти згідно платіжного доручення № 296 від 1 серпня 2013 року та № 213 від 3 червня 2013 року в сумі 250 тис. грн. Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 4 червня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року касаційну скаргу на рішення суду апеляційної інстанції відхилено.

ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року, а справу направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема статті 41 Конституції України, статті 526 та частини першої статті 1058 Цивільного кодексу України.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 27 листопада 2014 року, 24 червня, 23 вересня та 25 листопада 2015 року.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пункту 1 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив з того, що відповідно до частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

У наданих для порівняння судових рішеннях зроблено такі висновки:

- в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2014 року суд касаційної інстанції, залишаючи без змін ухвалені у справі судові рішення, виходив з того, що позовні вимоги про стягнення не виплачених сум банківського вкладу та нарахованих відсотків є законними та обґрунтованими, а доводи банку про те, що вклад було повернуто позивачу не підтверджується матеріалами справи;

- в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції та направляючи справу на новий розгляд, зазначив, що суд апеляційної інстанції не визначився з характером спірних відносин, не надав належної оцінки наявним у справі доказам, не встановив фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення;

- в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року суд касаційної інстанції, залишаючи без змін ухвалені у справі судові рішення, дійшов висновку, що банк, відмовляючи позивачці у достроковому поверненні банківського вкладу порушив вимоги статей 1058 та 1074 Цивільного кодексу України, які не допускають обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку;

- в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року суд касаційної інстанції, залишаючи без змін ухваленні у справі судові рішення, зазначив, що оскільки до ухвалення рішення по суті спору строк дії договору закінчився, то даний договір не може бути припинений в судовому порядку.

Зміст наданих ОСОБА_4 для порівняння судових рішень суду касаційної інстанції та їх порівняння із судовим рішенням, яке він просить переглянути, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшли протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про стягнення грошових коштів за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
В.І. Гуменюк
Л.І. Охрімчук