АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Борисової О.В., Невідомої Т.О.

при секретарі: Охневській Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15.06.2016 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.06.2016 закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, з підстав порушення судом норм процесуального права. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо закриття провадження на підставі ч. п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, вважав, що існує судове рішення ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, проте вказане судове рішення ухвалене за інших підстав. Враховуючи вищевикладене, апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В судовому засіданні представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та просив її відхилити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі.

Справа № 761/12764/15-ц
№ апеляційного провадження 22-ц/796/10679/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Сіромашенко Н.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з положень п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України та вважав, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.09.2015, яке було змінено рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18.02.2016 вже розглянуто аналогічний спір та рішення суду набрало законної сили.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідають вимогам чинного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.09.2015, було визнано право спільної часткової власності без виділення частки майна в натурі на автомобіль «Тоуоtа Venza», 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, номер шасі (кузова) НОМЕР_3 за ОСОБА_2 у розмірі 78/100 та визнано право спільної часткової власності без виділення частки майна в натурі на даний автомобіль за ОСОБА_1 у розмірі 22/100.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 18.02.2016 вищевказане рішення суду першої інстанції було змінено в частині визначення часток сторін у праві спільної часткової власності; визнано за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 25/100 частин автомобіля «Тоуоtа Venza», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, а за ОСОБА_2 - на 75/100 частин вказаного автомобіля.

В травні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності на автомобіль «Тоуоtа Venza» та стягнути з неї на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за 1/3 частину автомобіля у сумі 129176, 33 грн. в порядку поділу майна подружжя.

В ході розгляду вищевказаної справи, 15.06.2016 представник ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що аналогічний спір уже був вирішений судом і рішення набуло законної сили.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладанням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав, або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Доводи апеляційної скарги про те, що судове рішення на яке посилався суд першої інстанції ухвалене за інших підстав, оскільки у тому позові предметом спору було визнання права спільної часткової власності на частину майна, яка є особистою приватною власністю подружжя, та підставою позову було придбання спірного майна за особисті кошти кожного з подружжя та бажання визнати право спільної часткової власності на таке майно, а при розгляді вказаної позовної заяви ОСОБА_1 предметом спору є поділ майна подружжя, що є об'єктом спільної сумісної власності, та підставою спору є придбання подружжям спірного майна за час шлюбу та бажання поділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, вимогами позовної заяви, яка була розглянута Шевченківським судом м. Києва та за результатами розгляду якої ухвалено рішення, яке змінено рішенням Апеляційного суду м. Києва, було визнання транспортного засобу автомобіля «Тоуоtа Venza» приватною власністю ОСОБА_1. Вимогами позовної заяви поданої ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду м. Києва 05.05.2015 є також визнання за нею права власності на автомобіль «Тоуоtа Venza» та стягнення з неї на користь ОСОБА_2 грошової компенсації за 1/3 частину автомобіля у розмірі 129176, 33 грн.

Таким чином вимоги обох позовів стосуються визнання права власності на одні об'єкти - автомобіль «Тоуоtа Venza», що був придбаний в період шлюбу. Сторони в обох справах є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2. Підставами визнання права власності в першому позові було вказано придбання автомобіля за особисті кошти, проте зустрічний позов був також мотивований внесенням відповідачем власних коштів. Тобто обставини щодо придбання автомобіля були предметом судового розгляду, за результатами розгляду яких ухвалено судове рішення, що набрало законної сили і є остаточним.

При зверненні до суду з даним позовом позивач також вказує про поділ спільного майна, автомобіля «Тоуоtа Venza», що набутий у шлюбі.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що позови є тотожними, так як заявлені з приводу поділу майна подружжя, а саме автомобіля «Тоуоtа Venza».

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя на підставі п. 2 ч.1. ст. 205 ЦПК України.

Ухвала суду є законною та обґрунтованою, відповідає вимогам процесуального права, внаслідок чого підстав для її скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15.06.2016 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: