Справа № 363/3166/16-ц Головуючий у І інстанції Баличева М. Б.
Провадження № 22-ц/780/5715/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 23 01.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

01 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 06 вересня 2016 року у справі за позовом Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за поставлену теплову енергію,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2016 року ОСОБА_3 РКП «Вишгородтепломережа» звернулося до суду із позовом про стягнення боргу за поставлену теплову енергію, посилаючись на те, що 06 липня 2007 року між підприємством та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 укладено договір на споживання теплової енергії, за яким ОСОБА_3 РКП «Вишгородтепломережа» взяло на себе зобовязання постачати відповідачу теплову енергію в потрібних йому обсягах в приміщення магазину за адресою м. Вишгород пр.-т. Шевченка, 9, що належить відповідачу, а відповідач зобовязалася здійснювати своєчасну оплату за спожиту теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені договором. 25 грудня 2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності відповідачем. В звязку із неналежним виконанням зобовязань у відповідача виникла заборгованість по сплаті споживання теплової енергії, яка складає 32941,69 грн. з урахуванням 3 % річних, інфляційних втрат та пені. Просив стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за поставлену теплову енергію та штрафні санкції у загальному розмірі 32941,69 грн.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06 вересня 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 РКП «Вишгородтепломережа» повернуто позивачу для її подачі до належного суду.

Позивач ОСОБА_3 РКП «Вишгородтепломережа», не погоджуючись із ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06 вересня 2016 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та повернути матеріали до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_3 РКП «Вишгородтепломережа», суд першої інстанції виходив із того, що за відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області від 05 вересня 2016 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, а правила виключної підсудності згідно ст. 114 ЦПК України не регулюють питання визначення підсудності по справам, до категорії яких відноситься даний позов.

Однак з такими висновками колегія суддів не може погодитися із наступних підстав.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що ОСОБА_3 РКП «Вишгородтепломережа» звернулося із позовом до фізичної особи про стягнення заборгованості за надання комунальних послуг, а саме теплопостачання за адресою м. Вишгород Київської області проспект Шевченка 9.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до розяснень, викладених в п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» N 3 від 01 березня 2013 року, виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відтак, спори, що виникають із зобовязальних правовідносин щодо користування та експлуатації нерухомого майна, розглядаються згідно з правилами виключної підсудності, встановленими ч. 1 ст. 114 ЦПК України.

Ці обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Виходячи із вищевикладеного, ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 06 вересня 2016 року не можна вважати належно мотивованою та такою, що постановлена із всебічним зясуванням обставин справи і застосуванням норм матеріального та процесуального права, які їм відповідають.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України, оскільки ухвала постановлена з порушенням вимог процесуального законодавства.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» задовольнити частково.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 06 вересня 2016 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагєєв В.О.

ОСОБА_4