АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________ Провадження : 22ц/790/1057/16 Головуючий 1-ї інстанції - Нестеренко О.С.
Справа № 2-634/746/15 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : договірне.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Івах А.П., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім ім. Горького» на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 10 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім ім. Горького» про визнання строку дії договору оренди земельної ділянки та стягнення збитків, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім ім. Горького» (далі Товариство) про визначення строку дії договору оренди земельної ділянки та стягнення збитків, посилаючись на те, що вона згідно державного акту на право приватної власності на землю є власницею земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,97 га, розташованої на території Шевченківської сільської ради Сахновщинського району Харківської області.

Відповідно договору оренди земельної ділянки №983 від 06 вересня 2006 року, вказана земельна ділянка знаходиться в оренді Товариства строком на 10 років.

Незважаючи на те, що, що державна реєстрація договору здійснена 22 серпня 2008 року, вказана земельна ділянка була передана відповідачу 11 вересня 2006 року відповідно до акту прийому-передачі.

У 2006 році розмір орендної плати за користування земельною ділянкою був збільшений до 2% від нормативної оцінки земельної ділянки, а з вересня 2008 року і по цей час Товариство здійснює виплату орендної плати за користування земельною ділянкою за ставкою 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки виходячи з приписів Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)».

У червні 2015 року вона направила на адресу Товариства лист-вимогу про припинення договору оренди землі, здійснення розрахунків після збору врожаю у 2016 році по орендній платі та виконанню зобов'язань по поверненню належної їй земельної ділянки у зв'язку з припиненням орендних відносин з 06 вересня 2016 року, а також про утримання від посіву землі восени 2016 року, однак відповіді на свій лист не отримала.

Також зазначила, що інші орендодавці земель сільськогосподарського призначення отримують від Товариства орендну плату у розмірі 5% від грошової нормативної оцінки землі з 2011 року. При цьому, земельні ділянки цих орендодавців, як і та, що їй належить, знаходяться у абсолютно рівнозначних умовах.

У зв'язку із чим, просила стягнути з відповідача упущену вигоду за період часу з 2012 року по 2014 рік у розмірі 8 728,82 грн. та визначити строк дії договору оренди земельної ділянки з 06 вересня 2006 року по 06 вересня 2016 року і з цієї дати вказаний договір вважати припиненим.

Представник відповідача проти позову заперечував з посиланням на його безпідставність та невідповідність приписам чинного законодавства.

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 10 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову щодо визначення строку дії Договору оренди земельної ділянки та визначити його строк з 06 вересня 2006 року по 06 вересня 2016 року, встановивши припинення його дії договору з 07 вересня 2016 року, а також стягнути з відповідача на її користь судовий збір, сплачений за подання позову та апеляційної скарги.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім. Ім.. Горького» в своїй апеляційній скарзі просить змінити судове рішення шляхом виключення з мотивувальної частини наступних висновків - фактично моментом укладання договору є момент підписання спірного договору, а саме 06.09.2006 року і його строк дії відповідно спливає 06.09.2016 року і з цієї дати вказаний договір оренди земельної ділянки припиняє свою дію;

за таких обставин, договір оренди земельної ділянки припиняє свою дію після закінчення 10-ти річного строку, який розпочинається з моменту його укладання, а не з моменту державної реєстрації, оскільки державна реєстрація вказує на чинність договорів (набрання юридичної сили) і не може змінювати момент їх укладання;

тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визначення строку дії договору, оскільки договір оренди земельної ділянки припиняє свою дію 07.09.2016 року, а також судові витрати покласти на позивача.

В обґрунтування доводів апеляційних скарг апелянти посилаються на порушення судом норм процесуального і матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, що були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно державного акта на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1, виданого 23.05.2001 року та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за за № 268 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 6,97 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої на території Шевченківської сільської ради Сахновщинського району Харківської області (а.с.15).

06.09.2006 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрований Сахновщинським РВ ХРФ Центр ДЗК, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.08.2008 року за №73 (а.с.10-11).

Відповідно п.3.1 Договору земельна ділянка надана в оренду строком на 10 років, починаючи з моменту державної реєстрації цього договору.

Земельна ділянка була передана в користування ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» згідно акту прийому-передачі земельної ділянки 22 серпня 2008 року, тобто після державної реєстрації (а.с.12).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо визначення строку дії договору, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що внесення змін до умов договору у судовому порядку не ґрунтується на вимогах закону, оскільки порушення її прав ще не настало так як строк дії договору припиняється 07.09.2016 року.

Проте повністю з такими висновками суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Право вибору способу захисту, передбаченого законом, належить особі, яка звернулася за захистом свого права. Суд розглядає справи в межах заявлених сторонами вимог (ст. ст. 3, 4, 11 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 31 ЦПК України позивачеві належить право визначення предмета і підстав позову.

Вибираючи спосіб захисту свого права позивач не врахувала, що за вказаних нею обставин внесення змін до не оспореного нею договору є передчасним та невірним способом захисту порушеного права.

Таким чином даний позов у цій справі є передчасним і питання щодо строку дії договору може бути вирішено лише при вирішенні питання щодо недійсності вказаного правочину.

Вказане є підставою для відмови в позові в цій справі, оскільки позивачем невірно вибрано спосіб захисту порушеного права.

Тому рішення суду першої інстанції в частині обґрунтування правових підстав для відмови у позові є правильним.

Проте судом першої інстанції неправильно зроблено висновок про те, що договір оренди землі припиняє свою дію 07.09.2016 року, а тому рішення в цій частині підлягає зміні.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про оренду землі» укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.

В договорі оренди сторони чітко визначили строк дії договору та його початок - 10 років з моменту державної реєстрації, яка відбулась 15.08.2008 року.

З огляду на зазначене, із мотивувальної частини рішення суду першої інстанції підлягає виключенню висновок про те, що - «фактично моментом укладання договору є момент підписання спірного договору, а саме 06.09.2006 року і його строк дії відповідно спливає 06.09.2016 року і з цієї дати вказаний договір оренди земельної ділянки припиняє свою дію;

за таких обставин, договір оренди земельної ділянки припиняє свою дію після закінчення 10-ти річного строку, який розпочинається з моменту його укладання, а не з моменту державної реєстрації, оскільки державна реєстрація вказує на чинність договорів (набрання юридичної сили) і не може змінювати момент їх укладання;

тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визначення строку дії договору, оскільки договір оренди земельної ділянки припиняє свою дію 07.09.2016 року».

Відповідно до вимог ст. 627, 651, 652 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Сторони в момент укладення договору погодили усі істотні умови. ОСОБА_1, як власник земельної ділянки, розпорядилася своєю ділянкою на основі вільного волевиявлення. Якщо вона вважала ці умови несприятливими для себе, то мала можливість не укладати договір на таких умовах, визначити інший строк дії договору, знайти іншого контрагента або обробляти землю самостійно.

Рішення в частині стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди ОСОБА_1 не оскаржувалося і судом апеляційної інстанції не переглядалося.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім ім. Горького» - задовольнити частково.

Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 10 грудня 2015 року - змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 10 грудня 2015 року висновки суду першої інстанції щодо спливу строку дії договору оренди земельної ділянки, зокрема: - «фактично моментом укладання договору є момент підписання спірного договору, а саме 06.09.2006 року і його строк дії відповідно спливає 06.09.2016 року і з цієї дати вказаний договір оренди земельної ділянки припиняє свою дію;

за таких обставин, договір оренди земельної ділянки припиняє свою дію після закінчення 10-ти річного строку, який розпочинається з моменту його укладання, а не з моменту державної реєстрації, оскільки державна реєстрація вказує на чинність договорів (набрання юридичної сили) і не може змінювати момент їх укладання;

тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визначення строку дії договору, оскільки договір оренди земельної ділянки припиняє свою дію 07.09.2016 року».

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: