У х в а л а

11 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 6 травня 2015 року, рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 червня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Чапаєва» Новоукраїнського району Кіровоградської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування збитків,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 6 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково: зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю «Чапаєва» Новоукраїнського району Кіровоградської області (далі - ТОВ «Чапаєва») усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою НОМЕР_1 шляхом поновлення межових знаків на ній та під'їзній польовій дорозі в розмірі й вигляді відповідно до актів від 3 квітня 2012 року, складених представником державного підприємства «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою».

У задоволенні позовних вимог про зобов'язання привести спірну земельну ділянку в стан, придатний для подальшого використання за цільовим призначенням, та стягнення 30 тис. грн неотриманого доходу в розмірі орендної плати за 2005 - 2013 роки відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Чапаєва» 1 тис. 476 грн понесених судових витрат та 543 грн 60 коп. судового збору в дохід держави.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 червня 2015 року рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 6 травня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та стягнення судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено: зобов'язано ТОВ «Чапаєва» привести спірну земельну ділянку НОМЕР_1 в стан, придатний для подальшого використання за цільовим призначенням; стягнуто з ТОВ «Чапаєва» на користь ОСОБА_4 10 тис. грн неотриманого доходу у вигляді орендної плати за 2012 - 2013 роки.

У задоволенні позовних вимог про стягнення з ТОВ «Чапаєва» на користь ОСОБА_4 неотриманого доходу у вигляді орендної плати за 2005 - 2011 роки відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Чапаєва» 343 грн 60 коп. та з ОСОБА_4 200 грн судового збору в дохід держави.

У решті рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 6 травня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року касаційну скаргу ТОВ «Чапаєва» задоволено, рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 червня 2015 року скасовано, рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 6 травня 2015 року залишено в силі.

21 грудня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 6 травня 2015 року, рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 червня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 107, 152, 212 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), а також порушення судами частини першої статті 307, статті 338 ЦПК України щодо підстав для скасування рішення суду та повноважень апеляційного суду при розгляді апеляційної скарги.

На обґрунтування підстави перегляду вказаних судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня і 22 жовтня 2015 року, в яких, на її думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення від 23 вересня 2015 року, про перегляд якого порушує питання заявниця, касаційний суд, залишаючи в силі рішення суду першої інстанції, погодився з його висновком про відсутність правових підстав для покладення на відповідача обов'язку відшкодування завданої майнової шкоди у зв'язку з недоведеністю факту самовільного використання ним земельної ділянки, яка перебуває в користуванні позивачки.

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 11 березня 2015 року касаційний суд, направивши справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, указав на допущені порушення норм процесуального права при ухваленні відповідного судового рішення; при цьому апеляційний суд вважав, що права позивачки на використання належної їй на праві власності земельної ділянки суміжними землекористувачами не порушені;

- в ухвалі від 22 жовтня 2015 року касаційний суд, залишивши без змін судові рішення про задоволення позовних вимог щодо відшкодування шкоди, завданої самовільним зайняттям земельних ділянок, та повернення самовільно зайнятих земельних ділянок, погодився з їх висновками про те, що внаслідок самовільного використання земельних ділянок державі в особі сільської ради завдано майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовими рішеннями, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Чапаєва» Новоукраїнського району Кіровоградської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування збитків за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 6 травня 2015 року, рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 червня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

Ю.Л. Сенін