Справа №521/694/16-ц
Провадження №2-з/521/20/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2016 року Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Поліщук І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Місто Банк», за участю третіх осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про припинення поруки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Місто Банк», за участю третіх осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про припинення поруки, в якому просить суд визнати іпотечний договір (майнової поруки) від 14 травня 2007 року, укладений між ним, ОСОБА_1 та КБ ТОВ «Місто Банк» припиненим, а також скасувати свідоцтво, видане приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 №118 про право власності ПАТ «Місто Банк» на трикімнатну квартиру під №124, 125, розташовану в корп. 1 буд. №70 по вулиці Академіка Філатова в м. Одесі.

Разом із позовною заявою позивачем було надано до суду заяву про забезпечення позову у якій позивач просить суд накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, 125, що належить на праві приватної власності ПАТ «Місто Банк», оскільки за посиланнями позивача на теперішній час право власності на таку квартиру зареєстровано за відповідачем, але ж якщо майнова порука позивача є припиненою, ПАТ «Місто Банк» неправомірно набув право власності на цю квартиру, таким чином відповідач зараз може вільно розпоряджатися майном, що стало його власністю незаконно, зокрема може відчужувати його на користь третіх осіб, що може значно ускладнити виконання рішення про визнання поруки припиненою і відновлення права власності позивача на спірне майно.

22.01.2016 року було відкрито провадження у справі ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Місто Банк», за участю третіх осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про припинення поруки.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У випадку, коли заяву про забезпечення позову подано до відкриття провадження у справі, така заява має бути розглянута впродовж двох днів та лише у випадку коли порушується питання про захист прав інтелектуальної власності, у іншому випадку вирішення питання про забезпечення позову до відкриття провадження у справі вбачається не можливим. Таким чином вимоги позивача про забезпечення позову розглянуті невідкладно після відкриття провадження у справі.

Сторони в судове засідання не викликались.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні обставини:

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Подана позивачем заява про застосування заходів забезпечення позову формально відповідає приписам та вимогам, встановленим ч.2 ст.151 ЦПК України, та таким чином вона підлягає невідкладному розгляду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до положень ст.ст. 10,11, 57-60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Разом з тим з наданих до суду відомостей цивільної справи №521/694/16-ц передбачених законом підстав для задоволення заяви про забезпечення позову не вбачається.

Так, судом відкрите провадження по цивільній справі про визнання іпотечного договору (майнової поруки) від 14.05.2007 року укладений між ним, ОСОБА_1 та КБ ТОВ «Місто Банк» припиненим, а також скасування свідоцтва, видане приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 №118 про право власності ПАТ «Місто Банк» на трикімнатну квартиру під №124, 125, розташовану в корп. 1 буд. №70 по вулиці Академіка Філатова в м. Одесі.

Позивач просить суд накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, 125, що належить на праві приватної власності ПАТ «Місто Банк». Така можливість передбачена положеннями п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходиться у нього або інших осіб, або забороною вчиняти певні дії (п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України).

З аналізу наведених правових положень та розяснень вбачається, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно необхідно встановити, чи належить на час вирішення питання про забезпечення позову таке майно відповідачу.

На час вирішення питання про забезпечення позову до матеріалів справи долучено копію кредитного договору №11/Ф/USD/ЦВ від 14.05.2007 року, копію іпотечного договору від 14.05.2007 року, за яким позивачем було передано у забезпечення зобовязань за вказаним кредитним договором приналежну йому спірну квартиру (договір має нотаріальне посвідчення за р.№2602), копію виконавчого напису від 01.03.2010 року, а також копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №49467236 сформованої 09.12.2015 року.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після предявлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, так як необґрунтована і недоведена, оскільки стороною позивача відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року не надано жодних доказів на підтвердження вимог, заявлених у заяві про забезпечення позову.

Крім того з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №49467236 сформованої 09.12.2015 року вбачається, що на даний час вже існує арешт нерухомого майна, який зареєстровано 11.12.2012 року на підставі ухвали №1522/23969/12 Приморського районного суду м. Одеси від 26.10.2012 року.

За таких обставин, суд вважає, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, враховуючи відсутність будь-яких даних щодо намірів та наявних можливостей відповідача відчужити обєкт нерухомості подана передчасно, а відтак задоволенню не підлягає.

При відмові в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд розяснює позивачу про право повторного звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 151- 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Місто Банк», за участю третіх осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про припинення поруки відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області в пятиденний строк.

Головуючий:

"22" січня 2016 р.