Справа № 362/5994/14-ц Головуючий у І інстанції Лебідь-Гавенко Г.М.
Провадження № 22-ц/780/62/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 18.01.2016
УХВАЛА

Іменем України

18 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Коцюрби О.П.,

Суддів - Суханової Є.М., Журби С.О.,

При секретарі Говорун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_2, про вселення та усунення перешкод у користуванні квартирою, -

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області із позовом про його вселення в квартиру АДРЕСА_1 та зобовязання ОСОБА_4 не чинити перешкоди у користуванні вказаною квартирою, мотивуючи його тим, що він є власником 23/50 частин квартири АДРЕСА_2, а відповідачка є власницею 27/50 частин спірного майна, в якому проживає та ним розпоряджається.

При цьому, відповідачка чинить йому перешкоди у користуванні належною йому частиною житлового приміщення, не надає йому доступу вказаної квартири, та не йде на контакт.

В звязку з чим, він звернувся в Васильківський міськрайонний суд Київської області з даним позовом, який просив задовольнити.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Не погодившись з рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2015 року, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просив, скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2015 року. Зазначив, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з»ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2015 року першої в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2012 року ОСОБА_5 подарував ОСОБА_3 безкоштовно у власність 23/50 частки спірного житлового приміщення, що складається з приміщень: 2 - житловою площею 14,6 кв.м., квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Договором дарування частини квартири, посвідченим 26 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1372, та витягом про державну реєстрацію прав № 36187849 від 09 листопада 2012 року, реєстраційний № 4676779, запис № 5341 в книзі № 37-343.

Відповідно до п. 2 Договору, квартира, частина якої дарується, двокімнатна, житловою площею 32,0 кв.м., загальною площею 46,7 кв.м. Коридор, кухня, ванна, туалет в загальному користуванні.

Згідно технічного паспорту, інвентарний № 2602, складеного станом на 30 липня 2012 року, на квартиру АДРЕСА_1, власниками квартири є ОСОБА_4, якій належить 27/50 ідеальна частка, та ОСОБА_3, якому належить 23/50 ідеальна частка.

З висновку, затвердженого 01 травня 2013 року начальником Васильківського МВ (з обслуговування м. Василькова та Васильківського району) ГУ МВС України в Київській області, та висновку по матеріалам перевірки, затвердженого 27 лютого 2015 року начальником Васильківського МВ (з обслуговування м. Василькова та Васильківського району) ГУ МВС України в Київській області, ОСОБА_4 за місцем проживання відсутня, на виклики до Васильківського МВ не зявлялася. При цьому встановлено, що ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_3 про те, що не дозволить йому потрапити до вказаного помешкання, погрожуючи фізичною розправою. За час проведення перевірки при неодноразових візитах за адресою: АДРЕСА_3, двері до квартири ніхто не відчиняє. Як пояснив гр. ОСОБА_6, що проживає по сусідству, в квартирі № 44 проживає молода сім`я, яких він бачить дуже рідко.

При розгляді справи, судом також встановлено, що у квартирі АДРЕСА_4 з 12 березня 2003 року зареєстровано ОСОБА_2, що підтверджується відміткою у паспорті ОСОБА_2 Васильківського РВ УДМС України в Київській області, який, 19 травня 2015 року на підставі свідоцтва про зміну імені серії І-ОК № 006587, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського МРУЮ у Київській області змінив прізвище ОСОБА_7 на ОСОБА_2.

Згідно довідки № 1105 Форми № 3, виданої у травні 2015 року КП "ККП м. Василькова", без зазначення конкретної дати її видачі, у квартирі АДРЕСА_5, Київськоїобласті зареєстровані та проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_7

Актом вселення в квартиру АДРЕСА_4, складеним 27 травня 2015 року комісією в складі співвласника квартири ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_8, ст. дільничного інспектора міліції Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області старшого лейтенанта ОСОБА_9, колишнього власника ОСОБА_5 та сусідів ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, встановлено невідповідність ключів наданих ОСОБА_5 при укладенні договору дарування ОСОБА_3 замкам, наявним на вхідних дверях спірної квартири станом на 27 травня 2015 року, що призвело до неможливості вселення в квартиру позивача.

Статтею 356 ЦК України передбачено, що власність двох і більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

В ч. 1 ст. 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст. 383 ЦК України, ст.. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання , проживання членів сім»ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Так як судом першої інстанції встановлено, що позивач не має вільного доступу до спірної квартири, частина якої належить йому на праві приватної власності, тому, колегія суддів погоджується з висновком Васильківського міськрайонного суду Київської області про задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що Васильківський міськрайонний суд Київської області розглядаючи спір, повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив докази у справі, правильно визначився з законодавством, яке регулює спірні правовідносини, порушень процесуального закону при розгляді справи не допустив, тому, апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно відхилити, а рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: