АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 547/91/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1508/16Головуючий у 1-й інстанції Харченко В.Ф. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого судді: Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю.В., Карнауха П.М.

секретар: Філоненко О.В.

за участю: представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Семаль"

на рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 11 квітня 2016 року

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Семаль" до ОСОБА_4, Фермерського господарства "Журавель", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Семенівське районне управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про визнання поновленим договору оренди землі, визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, визнання недійсним договору оредни землі, скасування рішення про державну реєстрацію прав та обмежень на земельну ділянку.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року позивач звернувся до місцевого суду із зазначеним позовом до відповідачів, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що ТОВ «Семаль» намагалося здійснити у встановлений строк -20.07.2015 року - дії з реалізації переважного права на поновлення раніше укладеного із ОСОБА_4 договору оренди землі та продовжувало після цього використовувати земельну ділянку ОСОБА_4 Проте, останній не відреагував на пропозицію щодо поновлення договору оренди своєї земельної ділянки і 21.07.2015 року уклав із ФГ "Журавель" договір оренди щодо неї, який надалі зареєстровано Семенівським РУЮ у Полтавській області.

З урахуванням вищевикладеного прохали визнати договір оренди землі від 16.04.2008 року між ОСОБА_4 та ДП «Семаль» (правонаступником якого є ТОВ «Семаль»), який зареєстрований (укладений) 20.07.2010 року за №88 Семенівським районним відділом ПРДДП «Центр ДЗ», поновленим на той самий строк (5 років, до 20.07.2020 року) і на тих самих умовах, а додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 16.04.2008 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Семаль» укладеною; визнати договір оренди землі №10 від 21.07.2015 року, укладений між ОСОБА_4 та ФГ «Журавель» недійсним; скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Семенівського районного управління юстиції Полтавської області ОСОБА_6 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №23015667 від 21.07.2015 року про проведення державної реєстрації іншого речового права (права оренди земельної ділянки), на земельну ділянку, що розташована: Полтавська область, Семенівський район, Горошинська сільська рада, кадастровий номер №:00:004:0256, за субєктом ФГ «Журавель»; вирішити питання судового збору.

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 11 квітня 2016 року в позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Семаль" до ОСОБА_4, Фермерського господарства "Журавель", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Семенівське районне управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про визнання поновленим договору оренди землі, визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, визнання недійсним договору оредни землі, скасування рішення про державну реєстрацію прав та обмежень на земельну ділянкувідмовлено повністю.

Із вказаним рішенням не погодилось ТОВ «Семаль», представник якого в поданій апеляційній скарзі, посилаючись порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність рішення суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ «Семаль» в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначають, що, суду не надано жодного належного та допустимого доказу порушення позивачем виконання умов договору за період 2010-2012 років.

Вказують, що суд залишив без належної уваги те, що строк зберігання первинних документів і додатків до них, що фіксують факт виконання господарських операцій за 2010-2012 роки закінчився.

У наданих суду письмових запереченнях представник ОСОБА_4 ОСОБА_5- зазначав, що ОСОБА_4 звернувся з заявою від 26.05.2015 року до ТОВ «Семаль», яка 05.06.2015 року отримана останнім, та повідомив, що у звязку з закінченням терміну дії договору не має наміру продовжувати договірні відносини.

Зазначає, що позивачем у 2010-2012 роках договірні зобовязання щодо сплати орендної плати виконувалися не належним чином.

У судовому засіданні представники позивача доводи, наведені в апеляційній скарзі підтримали та прохали її задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував та прохав її відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам рішення місцевого суду відповідає в повній мірі.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 16.04.2008 року між ОСОБА_4 - «Орендодавець» та ДП «Семаль» (правонаступником якого є ТОВ «Семаль») «Орендар» було укладено Типовий договір оренди землі, згідно умов якого Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Горошинської сільської ради, загальною площею 1,84 га, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 21103,66 грн. (а.с.8-10).

Пунктом 8 договору передбачено, що він укладений на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше піж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 9 договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3% у грошовому та товарному виразі з урахуванням коефіцієнта індексації 2,623.

Даний договір зареєстрований у Семенівському райвідділі ПРДДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.07.2010 року (а.с.10).

Відповідно до Видаткового касового ордеру від 20.03.2013 року ОСОБА_4 отримав 1921,42 грн. за Договором оренди землі (а.с.62).

Відповідно до Видаткової накладної №1036 від 20.08.2014 року ОСОБА_4, згідно договору оренди землі, отримав соняшник в кількості 0,08т. на суму 320,00 грн. (а.с.66).

Згідно Видаткової накладної №729 від 20.08.2014 року ОСОБА_4, відповідно до договору оренди землі, отримав пшеницю озиму в кількості 0,5т. на суму 800,00 грн. (а.с.64).

Відповідно до Видаткової накладної №1036 від 20.08.2014 року ОСОБА_4, згідно договору оренди землі, отримав ячмінь в кількості 0,2т. на суму 320,00 грн. (а.с.67).

Згідно Видаткової накладної №2065 від 31.10.2014 року ОСОБА_4, відповідно до договору оренди землі, отримав кукурудзу на зерно з поля в кількості 0,3т. на суму 480,00 грн. (а.с.65,68).

Відповідно до Видаткової накладної №1877 від 31.10.2014 року ОСОБА_4, згідно договору оренди землі, отримав соняшник в кількості 0,08т. на суму 320,00 грн. (а.с.66).

За Видатковою накладною №462 від 31.08.2015 року ОСОБА_4, згідно договору оренди землі, отримав ячмінь в кількості 0,2т. на суму 433,33 грн. (а.с.69).

Згідно Видаткової накладної №2119 від 30.11.2015 року ОСОБА_4, відповідно до договору оренди землі, отримав кукурудзу 3 кл. (кормові потреби) в кількості 0,15т. на суму 312,49 грн. (а.с.70).

Відповідно до Видаткової накладної №1893 від 30.11.2015 року ОСОБА_4, згідно договору оренди землі, отримав соняшник в кількості 0,023т. на суму 134,17 грн. (а.с.71).

За Видатковою накладною №419 від 31.08.2015 року ОСОБА_4, згідно договору оренди землі, отримав озиму пшеницю в кількості 0,5т. на суму 1083,34 грн. (а.с.72).

Заявою від 26.05.2015 року (вхід. №43 від 05.06.2015 року) ОСОБА_4 повідомив ТОВ «Семаль» про відсутність наміру продовжувати договірні відносини після закінчення строку дії договору. Також зазначав, що, оскільки ТОВ «Семаль» скористалось своїм правом засіяти його земельну ділянку, то Товариству необхідно виплатити Орендодавцю орендну плату в повному обсязі, передати земельну ділянку ФГ «Журавель» та не проводити ніяких польових робіт після зібрання врожаю (а.с.51).

17.06.2015 року за вихідним номером №356 ТОВ «Семаль» було направлено ОСОБА_4В Лист-повідомлення з пропозицією укласти Додаткову угоду до Договору оренди землі, проект якої було додано до листа. У разі підписання відповідачем додаткової угоди Товариством гарантувалось: виплата орендної плати в розмірі 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; видача 25 кг цукру безкоштовно; виплата за оренду паю за бажанням пайовика на 3-5 років наперед (за умови підписання додаткової угоди про продовження строку дії договору на 10 років); безкоштовне оформлення спадщини на земельну ділянку (пай), що перебуває (надається) в користування ТОВ «Семаль»; безкоштовний обробіток присадибних ділянок (оранка, культивація до 0,5 га); безкоштовні ритуальні послуги (автомобіль та домовина), виплата допомоги на поховання у розмірі 400,00 грн. (а.с.11).

До даного Листа-повідомлення додавався примірник Додаткової угоди №1 до договору оренди землі № б/н від 16.04.2008 року (а.с.12).

Лист-повідомлення та Додаткова угода №1 отримана ОСОБА_4 21.07.2015 року, відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.11, на звороті).

З матеріалів справи вбачається, що 21.07.2015 року між ОСОБА_4 - «Орендодавець» та ФГ «Журавель» «Орендар» було укладено Договір оренди земельної ділянки №10, згідно умов якого Орендодавець надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Горошинської сільської ради, Семенівського району, Полтавської області (а.с.52-54).

Згідно п.2.1 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 1,84 га. згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 028584 від 12.09.2001 року, кадастровий номер № :00:004:0256

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 56467,21 грн/ за пай, згідно п.2.4 договору.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що він укладений терміном на 7 років та діє з 21.07.2015 року по 31.12.2022 року.

Пунктом 4.1 договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 7% від грошової оцінки земельної ділянки, що складає 3952,70 грн./за пай, за бажанням орендодавця орендна плата може виплачуватися в натуральній формі.

Відповідно до ОСОБА_5 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 21.07.2015 року індексний номер 40945299, за Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 20015667 від 21.07.2015 року зареєстровано Договір оренди землі, серія та номер : 10, виданого 21.07.2015 року, укладеного між ОСОБА_4 та ФГ «Журавель» (а.с.22-55).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив із того, що позивачем не доведено належне виконання ним, як орендарем, договору оренди б/н від 16.04.2008р. у частині повної та своєчасної сплати орендної плати у 2010 - 2012 роках, заяви про застосування наслідків спливу позовної давності не зроблено, тому відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин наслідків, передбачених ст.33 Закону України "Про оренду землі", а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

У зв»язку з відсутністю підстав для визнання договору оренди поновленим, суд також не знайшов підстав для визнання недійсним договору оренди, укладеного між відповідачами, та скасування його державної реєстрації.

Такі висновки суду першої інстанції в повній мірі відповідають встановленим по справі обставинам та нормам матеріального права, виходячи з наступного.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст.ст.10,11,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.ст.116, 125 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Законом України "Про оренду землі" визначено істотні умови договору оренди земельної ділянки та порядок продовження договору.

Згідно із ч.1 ст.19 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла на час укладення Договору), строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. В силу ч.1 ст.31 цього Закону договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладання.

За змістом статей 18,20 Закону України "Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

Частиною 1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди є, зокрема: об'єкт оренди; строк дії договору оренди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоду встановленої форми.

Пунктом 8 Договору оренди землі від 16.04.2008 року передбачено, що договір укладено на 5 років, пунктом 43 Договору визначено, що він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (а.с.8-10).

Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації. У момент державної реєстрації набирає чинності (юридичної сили) договір, укладення якого уже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2015 року у справі №6-162цс13, яка, відповідно до положень частини першої статті 360-7 ЦПК України є обов»язковою для всіх судів України.

Тобто, сторони визначили момент набрання чинності вказаного договору, який пов'язаний з наявністю двох умов, зокрема, підписів сторін та державної реєстрації.

Строк дії договору оренди землі визначається відповідно до ст.19 Закону України «Про оренду землі» та, оскільки встановлено, що спірний договір був зареєстрований у 2010 році, тому саме з цього часу необхідно обраховувати строк його дії.

Відповідно до ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом ч.2 ст.792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно - правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України "Про оренду землі".

У відповідності до ст.13 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, яка була чинна на момент спірних правовідносин) під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частинами 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, яка була чинна на момент спірних правовідносин) передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист- повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

За нормою ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка була чинна на момент спірних правовідносин), у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У силу статей 319, 626 ЦК України реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умов дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені ч. 6 ст.33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою, орендар належно виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, матиме місце при укладенні договору оренди: - з новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право; - у разі недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах і укладення з ним договору на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права; - укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю в поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати об'єкт оренди для власних потреб.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 25 лютого 2015 року у справі № 6-219 цс14, а також постанові від 10 червня 2015 року у справі № 6-70цс15.

З матеріалів справи вбачається, що позивач направив ОСОБА_4 лист-повідомлення та проект додаткової угоди поштою 19.06.2015 року, яке останнім отримано 02.07.2015 року, тобто за 18 днів до закінчення строку договору, а не за 30 днів, як передбачено законом, що частково є порушенням визначеної законодавством процедури поновлення договору оренди.

Враховуючи вищевикладене, до спливу дії Договору № б/н від 16.04.2008 року у 2015 році відповідач ОСОБА_4 направив ТОВ «Семаль» заяву, в якій висловив бажання не продовжувати договірні відносини, та пізніше, отримавши Лист-повідомлення Орендаря з пропозицією укласти Додаткову угоду до Договору оренди землі, не виявив такого бажання.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивачем не дотримано строків та процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк та не доведено належного виконання умов договору щодо сплати орендної плати за 2010-2012 роки у визначеному Законом України «Про оренду землі» порядку, а сам по собі факт продовження користування орендованою земельною ділянкою після закінчення строку дії оренди не свідчить про продовження договору оренди на попередніх умовах.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Семаль» не підлягають до задоволення.

Окрім того, установлено, що договір оренди землі між ОСОБА_4 та ФГ «Журавель» від 21.07.2015 року укладено на більш вигідних для орендодавця умовах.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суду не надано жодного належного та допустимого доказу порушення позивачем виконання умов договору за період 2010-2012 років колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки, відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З урахуванням наведеного, факт доказування належного виконання орендарем своїх обовязків по сплаті орендної плати за умовами договору, покладено саме на ТОВ «Семаль».

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують та зводяться до незгоди із судовим рішенням без належного обґрунтування нормами права.

Суд першої інстанції повно та обєктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Семаль", - відхилити.

Рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 11 квітня 2016 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/ ОСОБА_1

СУДДІ: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1