Справа № 367/7589/15-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючої судді Саранюк Л. П.

при секретарі Данюк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ірпінського міського суду при судовому розгляді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія «Вектор плюс», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання правочину вчиненого 12.09.2015 року приватним нотаріусом ОСОБА_8. Київського міського нотаріального округу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та поновлення права власності, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому посилається на те, що 25 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі Відповідач 1) та ОСОБА_1 (далі Позивач) укладено кредитний Договір № 2707/0408/71- 018.

Відповідно до п.1.1. вищезазначеного Договору Банк (відповідач 1) зобов'язується надати Позичальнику (позивачу) грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 78 000,00 доларів США на строк з 25 квітня 2008 року по 25 квітня 2038 року включно та на умовах, передбачених у цьому договорі, а Позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим Договором.

Кредит надається Позичальнику лише після надання документу, що підтверджує здійснення оплати не менше ніж 10 % вартості об'єкта нерухомості відповідно до укладеного Позичальником Договору купівлі-продажу, зазначеного у п. 1.4. цього договору; Виконання Позичальником умов п.3.11. цього договору; Укладання іпотечного договору про іпотеку об'єкта нерухомості, зазначеного в п.1.4.цього договору.

Відповідно до п.1.2. Кредит надається Банком у готівковій формі через касу Банку або у безготівковій формі на підставі заяви Позичальника з метою подальшої конвертації суми отриманого кредиту у національну валюту України та внесення коштів в національній валюті України на користь ОСОБА_2 в оплату за Договором купівлі- продажу, зазначеним у п. 1.4. цього договору.

Відповідно до п.1.4. кредитні кошти призначені для здійснення Позичальником розрахунків по Договору купівлі-продажу між Позичальником та ОСОБА_2 з метою придбання: двокімнатної квартири, в будинку № 13, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

25 квітня 2008 року між відповідачем та позивачем укладено іпотечний Договір № 2707/0408/71-018 -Z-1.

Відповідно до п.1 іпотечного договору, договором забезпечується належне виконання Іпотекодавцем вимог Іпотекодежражеля, що випливають з Кредитного договору від 25 квітня 2008 року №2707/0408/71-018 укладеного між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем, а також усіх додаткових угод, що будуть укладені до нього, в тому числі щодо суми зобов'язань, строки їх виконання, розміру процентів та інших умов Кредитного договору, в тому числі щодо:

Відповідно до п. 12 Іпотечного договору за вибором Іпотекодержателя, застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет Іпотеки та задоволення вимог Іпотекодержателя: п.12.1 за рішенням суду;

п.12.2. у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; п.12.3.1. задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок основного зобов'язання у порядку, встановленою ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Сторони з розумінням змісту ст. 37 Закону України «Про іпотеку» свідчать, що право Іпотекодаржателя зареєструвати право власності на предмет Іпотеки на підставі положення цього підпункту 12.3.1. цього Договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій Іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки може бути оскаржене Іпотекодавцем в судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що повністю виконав Основне зобов'язання.

У зв'язку з фінансовою кризою яка сталася в серпні 2008 року в України, позивач не зміг регулярно сплачувати кредит та проценти в зв'язку з цим відповідач 1 скористався своїм правом відповідно до п.12.2. іпотечного договору та звернувся до нотаріуса Осипенко Дмитра Олеговича приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу щодо вчинення виконавчого напису.

29.08.2011 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитро Олегович вчинив виконавчий напис ВРМ № 943998 за договором іпотеки від 25.04.2008 року № 2707/0408/71-018 -Z-1 про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 82889,58 доларів США (сума боргу та проценти за іпотечним договором) пеня в розмірі 17937,22 гривні та 5430,00 гривень (витрати за вчинення виконавчого напису).

На підставі вищезазначеного виконавчого напису у відділі державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 1013/3599/2012.

Не погодившись з сумою, яка зазначена у виконавчому написі позивач звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовною заявою по визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

31 травня 2013 року Ірпінським міським суду Київської області винесено рішення по справі № 1013/3599/2012 яким визнано виконавчий напис від 29.08.2011 року, що посвідчив Осипенко Дмитро Олегович приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, що зареєстрований у реєстрі за № 5414, за договором іпотеки від 25.04.2008 року № 2707/0408/71-018-2-1 про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 82889,58 доларів США (сума боргу та проценти за іпотечним договором) пеня в розмірі 17937,22 гривні та 5430,00 гривень (витрати за вчинення виконавчого напису) таким, що не підлягає виконанню.

08 жовтня 2015 року до оселі позивача за адресою: АДРЕСА_1 прийшли невідомі люди та повідомили, що на даний час вона не є власником даної квартири, що власником квартири АДРЕСА_1 з 12.09.2015 року є Товариство з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія «Вектор плюс» в заявку з чим позивач повинна звільнити вищевказану квартиру.

12 жовтня 2015 року позивач звернулась до ОСОБА_6 приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу та отримала інформаційну довідку в якій дійсно зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія «Вектор плюс» є власником квартири АДРЕСА_1

19 жовтня 2015 року Позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8. з заявою про надання копій документів на підставі яких була здійснена перереєстрація права власності на майно за адресою АДРЕСА_1.

В той же день приватним нотаріусом надано копії документів на підставі яких було здійснено перереєстрацію майна.

Ознайомившись з копіями документів представник позивача вважає, що нотаріус не мав права вчиняти перереєстрацію майна з наступних причин:

Правочин від 12.09.2015 року який вчинила ОСОБА_8 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу про відчуження та реєстрацію права власності на кватир АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія «Вектор плюс» без дозволу органів опіки та піклування на таке відчуження та згоди власника, є незаконним.

Відповідно до п. 12.3.1. іпотечного Договору задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок основного зобов'язання у порядку, встановленою ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Статтею 37 Закону України "Про іпотеку" в редакції від 23.02.2006 визначалось, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Однак, окремий договір про задоволення вимог банку між позивачем та банком не укладався.

З урахуванням принципу незворотності дії у часі законів та інших нормативно- правових актів, закріпленого ч. 1 ст. 58 Конституції України, зміни, внесені до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" Законом України від 25.12.2008 "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва", якими застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке міститься в іпотечному договорі, прирівняне за правовими наслідками до окремого договору між боржником і кредитором про задоволення вимог кредитора, не можуть бути застосовані до відносин, що складалися між учасниками судового спору у даній справі, які виникли до зазначених змін.

Оскільки договір іпотеки будо укладено 25 квітня 2008 року то відповідно до Закону України "Про іпотеку" у редакції від 23.02.2006 передача права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя в рахунок виконання основного зобов'язання у позасудовому порядку можлива лише на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, але ніяк не на підставі застереження в іпотечному договорі.

Отже з огляду на вище наведене, норми статті 37 Закону України "Про іпотеку" в редакції від 25.12.2008 року не давали нотаріусу законних підстав для реєстрації права власності на предмет іпотеки на підставі застереження, що містилось в пункті 12.3.1. іпотечного договору № 2707/0408/71-018-Z-1. Така позиція відображена і у постанові Вищого господарського суду України від 19 жовтня 2011 року справа № 5023/4435/11.

Крім того, відповідно до статті 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення.

В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Письмову вимогу про усунення порушень позивач не отримував.

Також приватний нотаріус ОСОБА_8 при вчиненні правочину щодо відчуження квартири у безспірному порядку не пересвідчилась чи є прописані у відчужуваній квартирі неповнолітні діти оскільки відповідно до розділу 2, глави 1, п.3.1. Наказу № 296/5 від 22.02.2012 року про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у разі укладення правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, у тому числі договорів щодо поділу, обміну житлового будинку, квартири за участю малолітніх осіб, а також осіб, над якими встановлено опіку або піклування, нотаріус перевіряє наявність дозволу органу опіки та піклування на укладення таких правочинів.

Крім того приватним нотаріусом при вчинення відчуження майна позивача порушено вимоги закону України № 629-УІІІ від 16.07.2015 про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті.

В частині 1 цього Закону зазначено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.

Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8. при вчиненні 12.09.2015 року правочину про відчуження кватири АДРЕСА_1 повинна була отримати згоду власник на таке відчуження

відповідно до Закону України № 629-УІІ1 від 16.07.2015 про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, а також дозвіл органу опіки та піклування на таке відчуження відповідно до розділу 2, глави1, п.3.1. Наказу № 296/5 від 22.02.2012 року про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

У зв'язку з вищевикладеним позивач просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 24376639 від 12.09.2015 року. Витребувати квартиру АДРЕСА_1 із чужого незаконного володіння. Поновити право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1. Стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія «Вектор плюс» витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 090 (шість тисяч дев'яносто) гривень.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив його задоволити.

Представник ПАТ «Сведбанк» в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив.

Представник ТОВ Факторингова компанія «Вектор плюс» в судовому засіданні проти позову заперечував, просив закрити провадження по справі.

Третя особа по справі Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи своєчасно і належим чином повідомлялась. Подала до суду письмові заперечення.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов не підлягаючим до задоволення по слідуючих підставах:

Судом встановлено, що 25 квітня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1, був укладений кредитний договір №2707/0408/71-018, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 78 000.00 доларів США, а останній зобов'язався у свою чергу в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, комісію та інші платежі у сумі, строки та на умовах, шо передбачені графіком погашення кредиту.

Одночасно, в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, Позивач та Банк. уклали Договір іпотеки №2707/0408/71-018-Z-1, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Білоконь С.І. за номером 1364. Відповідно до умов Договору іпотеки в іпотеку була передана двокімнатна квартира під номером 2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

28.11.2012 року банк відступив ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», відповідно до договору факторингу № 15 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до Позичальника, а зобов'язаннями по Кредитному договору та Іпотечному договору.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до Нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в повному обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем: обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 36 Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем: іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Крім того, згідно положень ч.І ст.37 Закону України "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Згідно з п. 12 та п. 12.3 Договору іпотеки за вибором іпотекодержателя звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки у порядку встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»

У зв'язку з переходом усіх прав та обов'язків за іпотечним договором на підставі укладених вищенаведених договорів, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» скориставшись добровільним (позасудовим) врегулюванням щодо звернення стягнення на предмет іпотеки звернулося до державного реєстратора - Приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_8 та зареєструвало за собою право власності на предмет іпотеки.

Підпунктами 1 та 2 пункту 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 встановлено додаткові вимоги для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Зокрема, державному реєстратору потрібно надати завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Додаткові вимоги, які висуваються до державного реєстратора щодо реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, є остаточними, оскільки вищевказаним підзаконним нормативно - правовим актом встановлено вичерпний перелік таких вимог. Жодних інших вимог ніж ті, які передбачені п.п. 1 та 2 пункту 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень ствердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, для проведень державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки до державного реєстратора не висувається.

Дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» поширюється на примусове стягнення, а право власності на вищенаведену квартиру ТОВ «ФК «Вектор Плюс» було оформлено добровільно (позасудово) на підставі відповідного застереження, що зазначено у іпотечному договорі, який підписаний як з боку Банку так і з боку ОСОБА_1

Крім того, згідно з п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 у редакції, і чинній на момент виникнення спірних правовідносин, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат.

Таким чином, під час виконання обов'язків державного реєстратора нотаріус, як спеціальний суб'єкт, керується Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і Порядком № 868. Тому посилання Позивача на розповсюдження на нотаріуса Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 і, як наслідок, начебто існування для нотаріуса обов'язку перевіряти відсутність прав малолітніх та неповнолітніх дітей на користування спірною квартирою через отримання довідки про склад сім'ї житлово-експлуатаційної організації є безпідставними і необґрунтованими.

Крім того, положеннями п.п. 39; 44 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено наступне:

«39. З урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36. частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до частини першої статті 590. статті 578 ПК звернення стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється лише за рішенням суду, якщо для укладення такого договору щодо майна фізичної особи вимагалось отримання згоди чи дозволу іншої особи чи органу.

44. Згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-111 "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

З вищевикладених норм вбачається, що перевірка на додержання прав дітей повинна була бути здійснені при вчиненні того правочину, який є підставою для реєстрації права власності. В даному випадку таким правочином і правовстановлюючим документом для нового власника є договір укладений його батьками, а саме Договір іпотеки, при укладенні та нотаріальному посвідченні якого було здійснена перевірка щодо забезпечення непорушності прав дітей.

Враховуючи викладене, посилання Позивача на порушення прав дитини є необґрунтованими, оскільки законодавством встановлений вичерпний перелік документів, необхідних для подання державному реєстратору Іпотекодержателем для реєстрації права власності на підставі іпотечного застереження, яке міститься в іпотечному договорі.

Зазначеними вище нормативно- правовими актами не вимагається надання дозволу органу опіки та піклування.

За результатами розгляду заяви про реєстрацію права власності на предмета іпотеки Державним реєстратором було встановлено законність та обґрунтованість поданої заяви та проведено державну реєстрацію права власності на квартиру під номером 2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається, зокрема, на протиправність вчиненого нотаріусом правочину. Втім, жодних доказів наявності такого правочину не наводиться. В той же час, позивач просить скасувати рішення нотаріуса про державну реєстрацію прав. Таким чином, заявлена вимога щодо скасування реєстраційної дії, що не є правочином в розумінні ст.202 ЦК України.

Позивачка ОСОБА_1 повідомлялась ТОВ «Факторинговою компанією «Вектор плюс» про намір звернути стягнення на предмет іпотеки 20.11.2013 р. за адресою вказаною в кредитному договорі (а.с. 10) - АДРЕСА_2, і як слідує з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вищевказаний лист був отриманий 26.11.13р. за дорученням.

Виходячи з вищевикладеного ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс», придбало право вимоги заборгованості по Кредитному договору № 2707/0408/71-018 від 25.04.2008 на підставі договору факторингу № 15 від 28.11.2012р., укладеному з Акціонерним товариством «Сведбанк» (публічне), а також на підставі договору про відступлення прав за

іпотечними договорами від 28.11.2012, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О., є іпотекодержателем нерухомого майна, що є предметом договору

іпотеки 2707/0408/71-018-z-l від 25.04.2008, яким забезпечено виконання

зобов'язань по зазначеному кредитному договору.

Борг за Кредитним договором станом на 20.11.2013 складає 113290.8 дол. США.

На виконання Кредитного договору, за умовами Іпотечного договору та на підставі ст.36 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель, яким є ТОВ «ФК «Вектор Плюс», має право самостійно обирати

спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання; продажу від свого імені предмета іпотеки.

Враховуючи існуючу заборгованість, а також з огляду на те, що вартість предмета іпотеки відповідно до

висновку експертної вартості нерухомого майна становить 34 686 дол. США, ТОВ «ФК «ВекторПлюс» має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу від власного імені двокімнатної квартири

АДРЕСА_1 будь-якій особі-

покупцеві на підставі договору купівлі-продажу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 6, 15, 79, 118-121, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволені позову відмовити повністю.

Повний текст рішення буде виготовлено 24.01.2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня виготовлення повного тексту рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л. П. Саранюк