АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/192/2016 Головуючий в І інстанції: Кузьміна О.І.
Категорія: 27 Доповідач: Майданік В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2016 року січня місяця 19 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Майданіка В.В.

суддів: Орловської Н.В.,

Кутурланової О.В.

секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 27 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про визнання договору поруки припиненим, визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

06 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (далі - банк, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", відповідач) про визнання договору поруки припиненим, в якому просив: визнати припиненим договір поруки від 21.10.2007 року, укладений між ним та банком, із додатковою угодою до нього № 1 від 11.07.2008 року та додатковою угодою № 2 від 30.06.2010 року; визнати виконавчий лист № 2-5401/2011, виданий 25.05.2012 року Суворовським районним судом м.Херсона, про стягнення з нього на користь банку заборгованості за кредитним договором від 24.10.2007 року в сумі 3645504 грн. 22 коп. та виконавчий лист № 2-5401/2011, виданий 25.05.2012 року Суворовським районним судом м.Херсона, про стягнення з нього на користь банку судового збору у сумі 1700 грн. та 120 грн. в рахунок відшкодування витрат на ІТЗ розгляду справи такими, що не підлягають виконанню.

Позов обґрунтований тим, що 21.10.2007 року між ним та банком укладено договір поруки із додатковими угодами №1 від 11.07.2008 року, №2 від 30.06.2010 року, за яким він відповідає перед банком за зобов'язання ОСОБА_4, які виникають з умов Генеральної кредитної угоди від 24.10.2007 року з відповідними додатковими угодами. 06.02.2012 року було ухвалено судове рішення про стягнення з нього заборгованості за вказаним вище кредитним договором в сумі 3645504,22грн., 1700грн. судового збору та 120грн. ІТЗ. 25.05.2012 року за вказаним судовим рішенням були видані виконавчі листи, а 16.01.2015 року відкрито виконавчі провадження. 05.12.2012 року господарським судом Херсонської області було порушено справу про банкрутство ФОП ОСОБА_4 15.09.2015 року господарським судом Херсонської області винесено ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та закриття провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_4 Цією останньою ухвалою визнано, що вимоги кредиторів вважаються погашеними за винятком вимог, передбачених абз.3 ч.3 ст.92 Закону України ?Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом?. Вважає, що у зв'язку з припиненням грошового зобов'язання фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 за кредитним договором від 24.10.2007 року із відповідними додатковими угодами до нього, його зобов'язання як поручителя перед банком, за вказаним вище договором поруки припинились згідно ч.1 ст.559 ЦК України. У зв'язку з цим, на підставі ч.2 ст.369 ЦПК України, просив визнати вказані вище виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 27 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вказане рішення суду в частині вирішення позовних вимог про визнання договору поруки припиненим скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати спірний договір припиненим, пославшись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, зазначив, що судом не встановлено обставин, які стосуються наявності у відповідача права здійснювати повноваження від імені юридичної особи, а представником відповідача лише надано пояснення стосовно наявності у позивача солідарної кредитної заборгованості. Вважає, що позовна заява була подана на підставі ч.7 ст.110 ЦПК України, як позов, що виникає з діяльності філії або представництва юридичної особи, й може бути пред'явленим за їх місцезнаходженням.

Таким чином, судове рішення оскаржується лише в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про визнання договору поруки припиненим.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

24.10.2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, з відповідними додатковими угодами №1 від 11.07.2008 року, та №2 від 30.06.2010 року, за яким останній на добровільних засадах взяв на себе зобов?язання перед банком відповідати по зобов?язанням боржника - суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4, які виникають з умов Генеральної кредитної угоди від 24.10.2007 року, а саме повернути кредит в сумі 3450000,00грн., проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку, в розмірі та в строки, передбачені кредитним договором (а.с.10-11, 12, 13).

Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 06.02.2012 року у справі за позовом банку до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом позов банку задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 достроково на користь банку заборгованість по кредитному договору від 24.10.2007 року із відповідними додатковими угодами до нього, що укладений в рамках Генеральної кредитної угоди від 24.10.2007 року з відповідними додатковими угодами в сумі 3645504,22грн., а також 1820грн. судових витрат (а.с.5).

Зазначене судове рішення прийнято до виконання згідно до постанов про відкриття виконавчого провадження державного виконавця ВПВР Управління ДВС ГУЮ в Херсонській області від 16.01.2015 року ВП №46009652 та ВП №46009446 (а.с.6, 7).

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 05.12.2012 року за заявою ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до боржника ФОП ОСОБА_4 про порушення справи про банкрутство порушено провадження у справі про банкрутство (а.с.16).

З ухвали від 15.09.2015р вбачається, що постановою господарського суду Херсонської області від 14.03.2013р боржника у цій справі визнано банкрутом (а.с.17).

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 15.09.2015 року у вказаній справі суд ухвалив: звіт ліквідатора затвердити; визначити, що вимоги кредиторів, за винятком вимог, передбачених абз.3 ч.3 ст.92 Закону України ?Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом?, вважаються погашеними, провадження у справі припинено; провадження у справі припинити (а.с.17).

Відповідно до спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, наданого на запит апеляційного суду, ОСОБА_4, яка була зареєстрована як фізична особа-підприємець з 16.04.1999 року, припинила підприємницьку діяльність, про що зроблено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності 28.09.2015 року №8007707, підстава припинення - власне рішення (а.с.52).

При апеляційному розгляді справи представник позивача вказав, що реєстратор помилково вказав про власне рішення як підставу припинення ФОП ОСОБА_4, оскільки, як зазначив йому у спілкуванні реєстратор, дійсно в останнього перебувала заява ФОП ОСОБА_4 про припинення за власним бажанням, однак після судових рішень господарського суду він мав припинити підприємницьку діяльність на підставі рішення суду, проте помилково цього не зробив; наразі необхідний тривалий час для виправлення помилки. У судовому засіданні представникам сторін судом було роз'яснено їх право заявити з цього приводу клопотання про направлення запиту реєстратору та роз'яснено наслідки незаявлення клопотання. Представники сторін відмовились заявляти клопотання і зазначили, що справу може бути вирішено на підставі наявних доказів.

Також при апеляційному розгляді до матеріалів справи була долучена довідка УДВС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 13.01.2016р №110, за якою на виконанні у відділі знаходиться зведене виконавче провадження ВП №4438130 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості на загальну суму 5 168 408,92грн. Вказано, що кошти за виконавчими документами не стягувались.

Крім того, були долучені документи (протокол про проведення аукціону від 12.02.2014р та копія договору іпотеки від 26.10.2007р, платіжне доручення від 04.03.2014р), з яких вбачається, що 12.02.2014р продавцем ФОП ОСОБА_4 в особі ліквідатора ФОП ОСОБА_4 арбітражного керуючого ОСОБА_6, як замовника аукціону, що призначений постановою господарського суду Херсонської області від 14.03.2013р, за участю організатора аукціону (ТБ "Аграрна біржа" в особі генерального директора ОСОБА_7.), представника іпотекодержателя - представника ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" ОСОБА_8 було проведено аукціон з продажу належного ФОП ОСОБА_4 нерухомого майна - нежитлових приміщень в АДРЕСА_1. Ціна продажу лота складає 1 400 312,73грн., переможець - ПП "Міранда-Т". З вказаної суми ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" отримав 1 288 287,71грн. за зазначеним вище платіжним дорученням.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що заявлені вимоги пред'явлені до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Херсонської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", яка не є юридичною особою.

Однак, до такого висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для виключення такого висновку з мотивувальної частини судового рішення з огляду на таке.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред'являтися також за їх місцезнаходженням (частина сьома статті 110 ЦПК), проте відповідачем у справі є банк чи інша фінансова установа як юридична особа. Зазначене правило територіальної підсудності поширюється на позови позичальників (споживачів), а не на позови, що пред'являються банками чи іншими фінансовими установами щодо виконання кредитних зобов'язань, оскільки у цьому випадку діють правила статті 109 ЦПК.

Як вбачається з позову, відповідачем зазначено ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Херсонської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", отже відповідачем є зазначений банк, що є юридичною особою і який представлено в особі Херсонської обласної дирекції.

Суд же на вказане уваги не звернув та помилково вважав, що позов пред'явлений до Херсонської обласної дирекції, яка не є юридичною особою, а не до банку.

Щодо вимоги про визнання договору поруки припиненим колегія суддів виходить з наступного.

За положеннями ст.ст.559, 609 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Статті 91 та 92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" регулюють порядок розгляду господарським судом справи про банкрутство фізичної особи за боргами, які виникли у неї у зв'язку зі здійсненням підприємницької діяльності(прийняття заяви про порушення справи про банкрутство; прийняття господарським судом постанови про визнання фізичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; дії ліквідатора по здійсненню розрахунків з кредиторами банкрута; продаж всього майна фізичної особи, за винятком майна, що не включається до складу ліквідаційної маси; винесення судом ухвали про припинення підприємницької діяльності боржника після завершення ліквідаційної процедури), а також особливості задоволення вимог кредиторів фізичної особи, визнаної банкрутом.

На час звернення ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" з позовом до позивача як поручителя про стягнення з нього кредитної заборгованості, за яким ухвалено зазначене вище судове рішення в лютому 2012 року, і яке перебуває на виконанні з січня 2015 року, ФОП ОСОБА_4 не було ліквідовано, то зобов'язання за кредитним договором та за порукою припинені не були.

За положеннями ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

За ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Таким чином, положення ст.559 ЦК України стосовно припинення поруки з припиненням забезпеченого нею зобов'язання не може застосовуватися до правовідносин, у яких обов'язок поручителя щодо виконання зобов'язання за основним договором виник з рішення суду, а не лише з договору поруки.

Отже, правовий аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що припинення основного зобов'язання внаслідок ліквідації юридичної особи - боржника або фізичної особи-підприємця за цим зобов'язанням не припиняє поруки, якщо кредитор реалізував своє право на стягнення заборгованості до припинення юридичної особи - боржника або фізичної особи-підприємця.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 25.11.2015 року у справі № 6-172цс15.

Таким чином, за наявності судового рішення про стягнення з поручителя за кредитним договором кредитної заборгованості саме по собі прийняття господарським судом ухвали про визнання позичальника за вказаним кредитним договором ФОП ОСОБА_4 банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та припинення підприємницької діяльності ОСОБА_4, не припиняє зобов'язальних правовідносин поручителя як боржника, не звільняє його від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та відповідно не припиняє договору поруки.

З огляду на викладене рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання договору поруки припиненим через пред'явлення позову до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Херсонської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", яка не є юридичною особою, слід скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача до банку про визнання договору поруки припиненим слід відмовити за необґрунтованістю. В решті вказане рішення в апеляційному порядку не переглядалось, як таке, що не оскаржувалось.

Керуючись ст.ст.110, 303, 307, 309 ЦПК України, ст.ст.11, 559, 598, 609 ЦК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 27 жовтня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання договору поруки припиненим скасувати й ухвалити нове рішення. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про визнання договору поруки припиненим відмовити за необґрунтованістю.

В решті вказане рішення в апеляційному порядку не переглядалось, як таке, що не оскаржувалось.

Рішеннянабирає законної сили з моменту проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська