АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 671/1066/15-ц
Провадження № 22-ц/792/948/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Грох Л.М.,

суддів: Костенка А.М., Гринчука Р.С.,

секретар Гриньова А.М.,

з участю апелянта, третьої особи та представників сторін,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3, про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 30 листопада 2015 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В червні 2015 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, вказував, що з 17.07.2010 року перебував у шлюбі з ОСОБА_2, в шлюбі вони придбали нежиле приміщення салону краси "ІНФОРМАЦІЯ_1" по АДРЕСА_1 вартістю 117121 грн. та автомобіль Фольксваген р.н. НОМЕР_1 за 154200 грн. В зв'язку з розірванням шлюбу просив визнати за ним право власності на 1/2 частину цього майна.

В липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася з зустрічним позовом до ОСОБА_1 і просила визнати за нею право власності на ? частину легкового автомобіля Тойота, 2007 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_2. З врахуванням уточнень також просила розділити спільне майно, а саме: телевізор Samsung smart TV вартістю 20000 грн., пральну машину LG вартістю 7000 грн., холодильник LG вартістю 10000 грн.; набір меблів у спальню вартістю 10000 грн.; кухонний столик та крісла вартістю 1500 грн.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 30 листопада 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину нежилого приміщення салону краси "ІНФОРМАЦІЯ_1" загальною площею 40,2 кв. м вартістю 58560,50 грн. в АДРЕСА_1. В задоволені решти його вимог відмовлено.

Позов ОСОБА_2 задоволено частково, визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину - телевізора UE40П 6530 код 62572 вартістю 11300 грн., холодильника LG GA - В 379 роn код 60039 вартістю 3802 грн., пральної машини LG-F 1073 NO код 60598 вартістю 3999 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду в частині відмови у його позові щодо визнання за ним права власності на ? частину автомобіля «Фольксваген» незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, просить його в цій частині скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити цю вимогу. Вважає помилковим висновок суду про те, що відповідач ОСОБА_2, відчужуючи автомобіль, що був спільною сумісною власністю подружжя, діяла за згодою позивача, оскільки ним не доведено факту використання відповідачкою коштів від продажу спірного автомобіля не в інтересах сім'ї. На думку апелянта, судом не враховано, що відповідачка продала автомобіль 09 червня 2015 року - через кілька днів після фактичного припинення шлюбних відносин із позивачем, а продаж автомобіля відповідачкою саме своїй матері підтверджує те, що таке відчуження спірного майна було здійснено відповідачкою без відома та згоди позивача з метою уникнення розподілу цього майна подружжя.

В засіданні апеляційного суду апелянт та його представник підтримали апеляційну скаргу з викладених ній мотивів.

Представники ОСОБА_2, третя особа просили відхилити апеляційну скаргу як необґрунтовану.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ч.1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального права та процесуального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з'ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим рішення в оспорюваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Так, встановлено, що сторони з 17.07.2010 року по 14.07.2015 року перебували у шлюбі. У період шлюбу вони придбали нежиле приміщення салону краси "ІНФОРМАЦІЯ_1" по АДРЕСА_1 вартістю 117121 грн. та автомобіль Volkswagen Transporter, 2013 року випуску, р.н. НОМЕР_1 за 154200 грн.

Вказане майно було зареєстроване на ім'я ОСОБА_2

09.06.2015 року ОСОБА_2 відчужила автомобіль Volkswagen Transporter р.н. НОМЕР_1 своїй матері ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу і на підставі довідки-рахунку № АА1900520 від 09.06.2015 року автомобіль зареєстровано за останньою.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюються сторонами.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2, відчужуючи автомобіль, що був спільною сумісною власністю подружжя, діяла за згодою позивача, оскільки ним не доведено факту використання відповідачкою коштів від продажу спірного автомобіля не в інтересах сім'ї.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки його зроблено без належної оцінки зібраних доказів у справі та з порушенням норм матеріального права.

Так, дійсно, згідно з ч.2 ст. 65 СК України презюмується, що при укладенні договорів одним із подружжя, він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік, має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим з подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Разом з тим, згідно з ч.3 ст. 65 СК України для укладення одним з подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Зі змісту цієї норми випливає, що згода другого з подружжя подається у простій письмовій формі, якщо правочин, який укладається одним з подружжя за рахунок спільного майна, стосується цінного майна і разом з тим не вимагає нотаріального посвідчення та (або) державної реєстрації.

З очевидністю автомобіль Volkswagen Transporter, 2013 року випуску, р.н. НОМЕР_1, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 (а.с.5) є вантажним малотоннажним фургоном, є цінним майном.

Відтак згода другого з подружжя на укладення правочину щодо його відчуження підлягала оформленню у простій письмовій формі.

В засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1, допитаний як свідок, ствердив, що не надавав згоди на відчуження автомобіля і про його продаж відповідачкою дізнався лише з оскаржуваного рішення суду.

Суд першої інстанції не взяв до уваги положення частини третьої статті 65 СК України та не врахував, що матеріали справи доказів про його згоду на вчинення правочину не містять, а тому висновки суду у порушення ст.ст. 10, 60 ЦПК України ґрунтуються на припущеннях.

Згідно з пунктом 30 Постанови Пленуму Верховного суду України № 21 грудня 2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відтак з врахуванням факту відчуження спірного автомобіля і переходу права власності на нього до третьої особи, за відсутності згоди позивача на це відчуження і недоведеності відповідачем факту відчуження його в інтересах сім'ї, вартість автомобіля підлягає врахуванню при поділі майна подружжя.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З врахуванням наведеного позивач має право на грошову компенсацію вартості ? частини спірного транспортного засобу, що складає 77100 грн. (154200 грн. х ?).

Отже, рішення в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 77100 грн. компенсації вартості ? частини автомобіля Volkswagen Transporter реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст. 88 ЦПК України підлягає зміні розподіл судових витрат - з ОСОБА_2 слід стягнутина користь ОСОБА_1 2848,86 грн. понесених ним судових витрат (1356,60 грн. за подачу позову та 1492,26 грн. за подачу апеляційної скарги), з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 102,40 грн. понесених судових витрат.

Рішення суду в іншій частині не оскаржувалося і тому в силу принципу диспозитивності, передбаченому ст.ст.11, 303 ЦПК України, не переглядається в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314-316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 30 листопада 2015 року в частині відмови у первісному позові і розподілу судових витрат скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 77100 грн. компенсації вартості ? частини автомобіля Volkswagen Transporter реєстраційний номер НОМЕР_1 та 2848,86 грн. понесених судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 102,40 грн. понесених судових витрат.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча/ підпис

Судді/підписи

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Л.М.Грох

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Намистюк В.П. Провадження № 22-ц/792/948/16

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 5