АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2340/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 37 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини ,-

в с т а н о в и л а :

20 січня 2015 року ОСОБА_9 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_8 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що 10 вересня 2010 року вироком Черкаського районного суду Черкаської області ОСОБА_10 було засуджено до 8 років позбавлення волі та він відбував покарання в Менській виправній колонії № 91 Чернігівської області.

Позивач зазначає, що у кінці червня 2014 року він дізнався від своєї дружини Жуковської - ОСОБА_11 про те, що його батько ОСОБА_12 помер 24 квітня 2013 року. Після смерті його батька ОСОБА_12 все спадкове майно, а саме: житловий будинок № 35/1 з господарськими спорудами по вул. Ціолковського в м. Черкаси за законом на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом 15 липня 2014 року успадкувала відповідач - дружина батька ОСОБА_8

Позивач ОСОБА_6 стверджує, що дружина ОСОБА_12 ОСОБА_8 знала, що у померлого є діти : син та донька, однак про смерть останнього не повідомила і одноособово успадкувала все його майно. Тому позивач ОСОБА_6 звернувся до суду, так як вважає, що не знав про смерть батька, а тому з цих причин пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини. Таким чином виникла необхідність у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини, тому позивач просив суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті батька - ОСОБА_12, померлого 24 квітня 2013 року.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 19 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено. Визначено ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 додатковий строк в два місяці з дня набрання чинності рішення суду для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася 24 квітня 2013 року після смерті спадкодавця ОСОБА_12

Відповідач ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу на вказане рішення, яка була відхилена судом апеляційної інстанції та залишено без змін рішення суду першої інстанції.

Однак, не погоджуючись з даною ухвалою та рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_8 подала касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляджу цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_8 задоволено частково, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 19 жовтня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

24 червня 2016 року представником позивача ОСОБА_7/В. подано заяву про зміну та доповнення позовних вимог, посилаючись, що під час відбування покарання позивач ОСОБА_6 був обмежений у вільному пересуванні, з батьком не спілкувався, так як той не відповідав на листи сина. Після звільнення з місць позбавлення волі у травні 2015 року позивач зясував, що саме відповідач ОСОБА_8 перешкоджала позивачу у спілкуванні з батьком, який хворів. А відповідач не повідомила про його стан та хворобу з метою одноособово успадкувати все майно його батька. Позивач вказував, що основною причиною пропущення строку на прийняття спадщини є неправомірні дії відповідача ОСОБА_8, яка створила вищевказані умови, і саме ці умови вплинули на пропущення позивачем строку на прийняття спадщини.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 вересня 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_12Ю, який помер 24 квітня 2013 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представником ОСОБА_6 ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції в своєму рішення безпідставно та необґрунтовано прийшов до висновку про те, що відсутні обєктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини після смерті батька. Апелянт стверджує, що спадок, який складається із житлового будинку з господарськими спорудами, успадкувала дружина батька ОСОБА_8 Однак, спадковий будинок був побудований його батьками, коли вони проживали у шлюбі, і ніякого відношення ОСОБА_8 до будинку не має. Під час відбування покарання ОСОБА_6 з батьком не спілкувався, оскільки останній не відповідав на його листи, які він неодноразово направляв на його адресу. Коли звільнився з місць позбавлення волі, і почав приймати участь у судових процесах, то зрозумів, що саме відповідач ОСОБА_8 перешкоджала йому спілкуватись з батьком, який на той час тяжко хворів, з метою одноособово успадкувати майно. Тому просив суд скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 вересня 2016 року та задовольнити позов ОСОБА_6 у повному обсязі.

Сторони в судове засідання повторно не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином , що підтвердили їх представники, які зявилися до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з безпідставності вимог позивача, обґрунтовуючи своє рішення тим, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, слід виходити з того, що поважними причинами є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Незнання про смерть спадкодавця як причина пропуску строку для прийняття спадщини не може бути визнана поважною, оскільки сама по собі ця обставина без встановлення інших обєктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Суд вказав, що перебуваючи у місцях позбавлення волі, позивач мав можливість вчинити дії по прийняттю спадщини шляхом надіслання відповідної заяви поштовою кореспонденцією до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Також суд першої інстанції зазначив, що главою 87 ЦК України, що регулює спадкові правовідносини, не передбачено покладання обовязку на одних спадкоємців повідомляти інших спадкоємців про смерть спадкодавця.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України ) .

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що передбачено ч. 1 ст. 1269 ЦК України .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який не проживав постійно із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом згідно даних свідоцтва про народження серії І-СР № 397992, виданим 06 липня 1976 року, померлий ОСОБА_12 є батьком позивача ОСОБА_6 (а.с.5).

Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 10 вересня 2010 року ОСОБА_13 (на момент ухвалення вироку ОСОБА_9 мав прізвище ОСОБА_13 у звязку з одруженням) засуджено до відбування покарання у виді позбавлення волі на 8 років з конфіскацією всього майна, що є особистою власністю (а.с.7-9).

Згідно даних свідоцтва про смерть від 26 квітня 2013 року, актовий запис № 1090, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_12 помер 24 квітня 2013 року (а. с. 74).

14 серпня 2013 року дружина померлого - ОСОБА_8 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття всієї спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_12

На підставі поданої заяви їй було видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 15 липня 2014 року, посвідчене державним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_14, за яким спадкоємцем померлого 24 квітня 2016 року ОСОБА_12, майно якого складається із житлового будинку № 35/1 з господарськими спорудами по вул. Ціалковського в м. Черкаси. (а. с. 70, 105).

Позивач дізнався про смерть батька у кінці серпня 2014 року від своєї дружини.

Згідно ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція висловлена і постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що наведені позивачем обставини не є поважними причинами для пропуску строку прийняття спадщини.

Згідно з наданими відповідачем ОСОБА_8 в суд першої інстанції поштовими квитанціями та описом складення до цінного листа 25 квітня 2013 року нею на адресу установи відбування покарання позивача було направлено повідомлення про смерть ОСОБА_12 (а.с.65). Посилання позивача та його представника на підроблення повідомлень не підтверджено належними доказами, даний факт в порядку кримінального судочинства не встановлено, тому для підтвердження чи дійсно були відправлені дані повідомлення відповідачем, які не отримував позивач не спростовано допустимими доказами, а суд не може взяти до уваги припущення представника позивача, що відповідно не дає підстави для задоволення вимог позивача.

Також, лист про нетримання позивачем вхідної кореспонденції в період з 25 квітня 2013 року по 25 серпня 2013 року в період перебування у Менській виправній колонії № 91 кореспонденції з м. Черкаси, не підтверджує з достовірністю існування істотних труднощів на прийняття спадщини та необхідності надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та були предметом розгляду судом, яким дана належна оцінка .

Інших доводів, які б слугували підставами для скасування рішення суду першої інстанції , апеляційна скарга не містить.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Обовязок доказування та подання доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Отже, посилання апелянта, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених у ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі.

Виходячи з викладеного, доводи апелянта носять субєктивний характер, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_12, померлого 24 квітня 2013 року, прийшов до правильного висновку, оскільки позивачем не доведено поважність пропуску строку для прийняття спадщини, тому у суду першої інстанції відсутні підстави для задоволення позову, з чим повністю погоджується колегія суддів.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :