Справа № 588/1599/15-ц
провадження № 2/588/22/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2016 року Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючого - судді Маслова В.В., за участю секретаря Кучмій Д.В., позивача ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тростянець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 08.07.2015 приблизно о 05 год. 00 хв., він вийшов з житлового приміщення та став стягувати гілки для того щоб сторонні особи не проїжджали власними автотранспортами біля підїзду будинку та не створювали загрози життю і здоровю іншим жильцям. У цей час, до нього підїхав ОСОБА_3, став сваритися, ображати та погрожувати, а потім керуючи власним автомобілем навмисно наїхав на нього, у результаті чого завдав йому тілесних ушкоджень у вигляді забиття лівого коліна та пошкодив його залізну палицю. Із даного приводу він (позивач) звернувся до Тростянецького РВ УМВС України в Сумській області, однак працівники міліції відмовили у порушенні кримінального провадження. Для засвідчення наявності тілесних ушкоджень позивач звертався до судово-медичного експерта для встановлення тяжкості тілесних ушкоджень. У зв'язку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь у відшкодування матеріальної шкоди - 1763 грн. та моральної шкоди у сумі 5000 грн.
Позивач та його представник в судове засідання зявились, позов підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини.
Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, мотивуючи рішення, зазначає про наступне.
З матеріалів справи судом було встановлено, що 16.07.2015 дільничним інспектором міліції СДІМ Тростянецького РВ УМВС України в Сумській області було складено висновок, згідно з яким припинено подальший розгляд матеріалів звернення ОСОБА_1 у звязку із відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення.
Зі змісту вказаного висновку вбачається, що 08.07.2015 року до Тростянецького РВ УМВС України в Сумській області надійшло повідомлення від ОСОБА_1, про те, що 08.07.2015р. близько 5.00 поблизу багатоквартирного будинку по вул. Л. Татаренка, 1а, в м. Тростянець заявника зачепив колесом свого автомобіля чоловік на ім'я Дмитро, чим спричинив заявнику тілесних ушкоджень.
В ході перевірки вказаних обставин дільничним інспектором були відібрані особисті пояснення ОСОБА_1, з яких було встановлено, що ОСОБА_1 08.07.2015р. близько 5.00 вийшов в двір свого будинку по вул. Л.Татаренка 1а та став стягувати гілки під свої вікна, щоб мешканці будинку не ставляли свої автомобілі під його вікнами. Після цього в заявника виникла сварка з ОСОБА_3, мешканцем вул. Л.Татаренка 1а/62, власником автомобіля ВАЗ-2121 «Нива» зеленого кольору, з приводу того, що заявник просив у останнього не їхати своїм автомобілем під його вікнами. Заявник вказував, що коли ОСОБА_3 рушав з місця, то зачепив його переднім колесом за коліно, тим самим подряпав його коліно.
З огляду на це, дільничним інспектором були відібрані письмові пояснення у ОСОБА_3, який пояснив, що дійсно зранку 8.07.2015р. у нього була розмова з заявником з приводу того, що останній просив його не їхати за будинок, бо він там загородив, на що він відповів, що йому все одно, та поїхав за будинок. При цьому ОСОБА_3 у своїх поясненнях вказував, що заявника він автомобілем не зачіпав та жодних тілесних ушкоджень йому якимось іншим чином не завдавав.
Крім того, дільничним інспектором була опитана ОСОБА_4, мешканка м. Тростянець вул. Л. Татаренка 1а/52, яка пояснила, що вона бачила, як гр. ОСОБА_1 сварився з ОСОБА_3 Посварившись, ОСОБА_5 пішов за будинок, а ОСОБА_3 поїхав на власному автомобілі за будинок. Через деякий час ОСОБА_5 повернувся до під'їзду, він шкутильгав та сказав, що ОСОБА_3 зачепив його автомобілем. Самого факту отримання тілесних ушкоджень заявником вона не бачила.
В ході судового розгляду справи ОСОБА_4І також була допитана як свідок та повідомила ті ж самі обставини.
В ході подальшої перевірки дільничним інспектором також не було встановлено свідків даної події, про що свідчать копії відібраних пояснень у мешканців будинку розташованого у м. Тростянець по вул. Л. Татаренка 1а.
З урахуванням вказаних обставин, дільничним інспектором було складено вищезазначений висновок.
З листа Тростянецької ЦРЛ від 22.12.2015 № 01-14/5602 вбачається, що ОСОБА_1 08.07.2015 звертався на прийом до лікаря-травматолога з діагнозом: забійна поверхнева рана в ділянці лівого колінного суглобу.(а.с.37)
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 1187ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Згідно розяснень наведених у п 4 постанови пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки № від 01.03.2013 № 4, обовязком потерпілого є надання доказів, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.
Всупереч наведеним положенням закону та розяснень пленуму ВССУ в ході судового розгляду справи позивачем не було надано достатніх доказів факту завдання шкоди за участю відповідача, розміру завданої шкоди, а також доказів того, що відповідач є завдавачем шкоди, зокрема свідок, який був допитаний в судовому засіданні не був прямим очевидцем отримання відповідачем тілесних ушкоджень, а інших доказів участі відповідача у спричиненні тілесних ушкоджень надано не було.
З огляду на зазначене заявлені вимоги про стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.
Розглядаючи вимоги позивача про стягнення моральної шкоди суд виходить із наступного.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 1167 ЦПК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
В п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в заподіянні.
З врахуванням наведеного, оскільки, в ході судового розгляду справи не було встановлено чиї саме неправомірні дії стали підставою завдання позивачу тілесних ушкоджень, суд дійшов висновку, щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог заявлених ОСОБА_1 щодо стягнення моральної шкоди.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.10, 11, 13, 60, 61, 63, 212-215, 224-226, 292, 294 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 діб з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.В. Маслов