Справа № 463/2349/15-ц
Провадження № 2/463/178/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Винниківська міська рада про визнання права власності в порядку спадкування;

зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Четверта Львівська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про визнання за ним права власності на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті бабці ОСОБА_5, яка померла 30.07.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що його бабі ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_2. Ще за життя остання склала заповіт від 05.07.2011р., яким заповіла свою частку йому. 30.07.2014р. ОСОБА_5 померла, після чого звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини. Його мати ОСОБА_6, яка є спадкоємцем відмовилась від обовязкової частки у спадщині на його користь, а відповідач, прибувши до нотаріуса не подав йому жодних документів. Як виявилось в подальшому, право власності на квартиру не було зареєстрованим. Звернувшись до відповідача, який є сином померлої і його дядьком, останній повідомив, що свідоцтво про право власності відсутнє. Не маючи правовстановлюючих документів, а також через бездіяльність спадкодавця щодо реєстрації нерухомого майна не взмозі оформити спадщину, через що право власності в порядку спадкування за заповітом просить визнати в судовому порядку.

Відповідач ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на 1/16 частки квартири АДРЕСА_2, як спадкоємцем обовязкової частки спадщини після смерті його матері ОСОБА_5, яка померла 30.07.2014р.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог покликається на те, що на час смерті своєї матері був непрацездатним, внаслідок чого має право на обовязкову частку у спадщині. Є співвласникам спірної квартири та в ході приватизації набув право власності на 1/4 частки спірної квартири. Постійно проживав із спадкодавцем на час її смерті та вважається таким, що прийняв спадщину. Заповітом охоплена 1/4 частки спірної квартири, що належала спадкодавцю. Окрім нього, спадкоємцем першої черги за законом є матір відповідача ОСОБА_6 і тому, кожен з них мав би право на спадкування 1/8 частки, а обовязкова частка в такому випадку становить 1/16 частин спірної квартири. Враховуючи заперечення відповідача проти його обовязкової частки, а також відсутність правовстановлюючих документів на квартиру, право власності також просить визнати в судовому порядку.

Представник позивача за первісним позовом згідно договору про надання правової допомоги від 15.05.2015р. адвокат ОСОБА_1 вимоги такого позову підтримала. Дала пояснення, аналогічні вищенаведеним та просить його задовольнити. Підтвердила, що вказана в позовній заяві загальна площа квартири 86,5 кв.м. є арифметичною помилкою. В дійсності, площа квартири становить 56,5 кв.м. У вирішенні зустрічного позову покладається на розсуд суду. Право власності відповідача на обовязкову частку, яка становить 1/16 частин квартири не заперечує. Також усвідомлює, що у звязку з цим, первісному позивачу в порядку спадкування за заповітом належить не 1/4, а 3/16 частки спірної квартири.

Представник відповідача згідно договору про надання правової допомоги від 16.07.2015р. адвокат ОСОБА_2 вимогу зустрічного позову підтримала. Дала пояснення аналогічні вищенаведеним та просить його задовольнити. Первісний позов визнає частково, оскільки у звязку із спадкуванням обовязкової частки зменшується частка позивача, яка повинна становити 3/16 частин спірної квартири.

Представник третьої особи за первісним позовом ВМР в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі. У вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи за зустрічним позовом Четвертої ЛДНК в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі. У вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 4/2015, заведеної після смерті ОСОБА_5, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що первісний позов слід задовольнити частково, а зустрічний повністю виходячи з наступного.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть (а.с.4), баба позивача, та одночасно, згідно копії свідоцтва про народження відповідача (а.с.69) матір останнього ОСОБА_5 померла 30.07.2014р.

Згідно копії свідоцтва про право власності на квартиру від 27.11.2001р. № 590 (а.с.68), покійній, а також ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на праві спільної власності належить квартира АДРЕСА_1.

Сторони у справі не оспорюють, що частка покійної в такій квартирі становить 1/4, що узгоджується з принципом рівності часток, закріпленим в ч. 2 ст. 372 ЦК України.

Як вбачається з копії заповіту від 05.07.2011р. (а.с.7), ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, згідно з яким належну їй частку квартири АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_3

Згідно довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 30.01.2015р. (а.с.8), який виконував функції державного реєстратора до 01.01.2013р., згідно архівних даних станом на 29.12.2012р. реєстрація свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_3 відсутня. Оригінал такої довідки міститься в матеріалах спадкової справи (а.с.28 спадкової справи).

Відповідно до матеріалів спадкової справи, спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 Перший є спадкоємцем за заповітом. Другий спадкоємцем обовязкової частки у спадщині як повнолітній непрацездатний син.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», непрацездатними визнаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у звязку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

До матеріалів спадкової справи долучено довідку УПФУ в Личаківському районні м. Львова від 06.10.2016 № 9935 (а.с.35 спадкової справи), відповідно до якої ОСОБА_4 з 26.04.2013р. перебуває на обліку в даному управлінні та отримує пенсію за віком.

У звязку з тим, що право власності на спірну квартиру за життя спадкодавця зареєстровано не було, постановою державного нотаріуса 4 ЛДНК від 19.10.2016р. (а.с.36 спадкової справи) відмовлено ОСОБА_7 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 01.01.2004р., визначений Главою 87 Книги Шостої ЦК України.

Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обовязків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. ст. 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини, за правилами ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ч. 1 ст. 1268 ЦК України.

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч. ч. 3, 4 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Обовязок проведення державної реєстрації права на спадщину, який закріплено в ст. 1299 ЦК України у даних правовідносинах лише засвідчує можливість розпорядження спадковим майном, однак не обмежує спадкоємця у праві на спадщину.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Визнання права в цивільному законодавстві це спосіб захисту, який застосовується у випадку спору між субєктами цивільного права з приводу наявності чи відсутності правовідносин між сторонами і відповідно наявності чи відсутності цивільного права та цивільного обовязку. Однак, слід зазначити, що в силу ст. ст. 8, 55, 124 Конституції України, цей спосіб захисту може застосовуватись не тільки за наявності спору, але й при невизначеності правового стану майна. Такий спосіб захисту здійснюється на підставі предявлення позову про визнання права власності, який може поєднувати не тільки правову вимогу визначення наявності чи відсутності правовідносин, а ще й вимогу про наявність чи відсутність цивільних прав та обовязків щодо майна.

В даній справі спадкодавець ще за життя, отримавши свідоцтво про право на спадщину, не вчинив дій щодо реєстрації права власності, чим обмежив своїх спадкоємців у праві прийняття спадщини.

Оскільки така обставина не спростовує права власності спадкодавця, а лише виключає можливість оформлення позивачами своїх спадкових прав в позасудовому порядку, суд знаходить первісний та зустрічний позову обґрунтованими.

Однак, свобода розпорядження власністю шляхом вчинення заповіту (свобода заповіту), будучи одним із основоположних принципів спадкового права, не є абсолютною. Кодексом визначено обмеження волі заповідача щодо права розпоряджатися власністю (обмеження принципу свободи заповіту) шляхом установлення права окремої категорії осіб на обовязкову частку у спадщині.

Так, відповідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Оскільки в справі яка розглядається відповідач віднесений до категорій осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, первісний позов не підлягає до задоволення в повному обсязі.

Згідно матеріалів спадкової справи, іншим спадкоємцем першої черги за законом, окрім відповідача є мати позивача ОСОБА_6 Враховуючи, що частка спадкодавця у спірній квартирі становить 1/4 частки, кожному з них, у випадку спадкування за законом належало б по 1/8 частки. Відповідно, обовязкова частка для відповідача становить 1/16 частин спірної квартири.

Заявою від 05.01.2015р., що адресована нотаріусу (а.с.2 спадкової справи), мати позивача спадкоємець ОСОБА_6 відмовилась від оформлення своїх спадкових прав.

Підстав для зменшення обовязкової частки відповідача в судовому засіданні не здобуто, і тому за первісним позивачем, як спадкоємцем за заповітом слід визнати право власності на 3/16 частки квартири АДРЕСА_4, що є тією спадковою масою, якою розпорядився в його користь спадкодавець за виключенням обовязкової частки, яка належить відповідачу згідно вимог ст. 1241 ЦК України (1/4 1/16 = 3/16). Тому, первісний позов слід задовольнити частково.

Зустрічний позов в такому випадку підлягає до задоволення в повному обсязі.

З огляду на викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 319, 321, 328, 1216, 1218, 1241, 1258, 1261, 1268, 1296, 1297, 1299 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Первісний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 3/16 частки квартири за адресою: м. Львів-Винники, вул. Вузька, 15/4 в порядку спадкування після смерті бабці ОСОБА_5, яка померла 30 липня 2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог за первісним позовом відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/16 частку квартири за адресою: м. Львів-Винники, вул. Вузька, 15/4 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 30 липня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.