Справа № 409/874/14-ц
Провадження № 22ц/782/687/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2016 року,січня місяця, 20-го дня судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі :

головуючого Яресько А.В.,

суддів- Єрмакова Ю.В., Борисова Є.А.,

за участю секретаря: Коротенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за апеляційною скаргою сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія» на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 04 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія» до ОСОБА_2 про відшкодування збитків

встановила:

У вересні 2014 року СТОВ «Вікторія» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки з незаконного володіння та користування, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відшкодування завданих орендареві збитків. У позові просили суд витребувати у ОСОБА_2 орендовану ними земельну ділянку і передати її СТОВ «Вікторія»; усунути перешкоди СТОВ «Вікторія» у користуванні земельною ділянкою та зобов'язати ОСОБА_2 звільнити земельну ділянку від технічних культур (соняшник). Відшкодувати СТОВ «Вікторія» завдані неправомірними діями ОСОБА_2 збитки: у вигляді фактичних витрат, які СТОВ «Вікторія» повинно здійснити для приведення земельної ділянки в належний для подальшого посіву на ній зернових культур стан(проведення ряду польових робіт з використанням сільськогосподарської техніки, враховуючи затрати на пальне) у розмірі 1538 грн 66 коп; доходи, які СТОВ «Вікторія» могло б реально отримати в разі належного виконання ОСОБА_2 умов договору оренди землі у розмірі 17883 грн. 36 коп. Усього просили стягнути 19422 грн. 02 коп, стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 04 грудня 2014 року у задоволені позовних вимог було відмовлено через їх необґрунтованість.

Із рішенням позивач не погодився та надав апеляційну скаргу, у якій просив рішення суду скасувати як незаконне та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі.

Ця апеляційна скарга була розглянута судовою колегією Апеляційного суду Харківської області, рішенням апеляційного суду Харківської області від 17 березня 2015 року апеляційну скаргу СТОВ «Вікторія» було задоволено частково, а рішення суду першої інстанції змінено - скасовано в частині витребування орендованої земельної ділянки з незаконного володіння, користування та передачі орендованої земельної ділянки СТОВ «Вікторія», усунення перешкод у користуванні СТОВ «Вікторія» земельною ділянкою та зобов`язання ОСОБА_2 звільнити земельну ділянку від технічних культур та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги СТОВ «Вікторія» в цій частині задоволені. Витребувано у ОСОБА_2 на користь СТОВ «Вікторія» орендовану земельну ділянку та зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення земельної дялнки від технічних культур. У іншій частині рішення суду було залишено без змін.

Позивач не погодився із рішенням апеляційного суду та оскаржив його у касаційному порядку. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 жовтня 2015 року касаційна скарга СТОВ «Вікторія» була задоволена частково. Рішення апеляційного суду Харківської області від 17 березня 2015 року було скасовано в частині вирішення позовних вимог СТОВ «Вікторія» про відшкодування збитків та передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати. Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає, адже з матеріалів справи вбачається, що відповідач, як власник земельної ділянки, розташованої на території Нещеретівсьої сільської ради Білокуракинського району Луганської області уклав з позивачем договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 15 років. У грудні 2013 року він звернувся до суду з позовом про визнання вказаного договору оренди недійсним. Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 8 січня 2014 року у задоволенні позову відмовлено. Рішенням апеляційного суду Луганської області від 6 березня 2014 року рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 8 січня 2014 року скасовано, визнано договір оренди від 1 січня 2009 року недійсним. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 червня 2014 року рішення апеляційного суду Луганської області від 6 березня 2014 року скасовано, рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 8 січня 2014 року залишено в силі. Отже, недійсність договору оренди не встановлена, а, відтак, діє презумпція правомірності правочину, яка відповідачами не спростована. Відповідно до п. 1.1 договору оренди орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду земельну ділянку № 551, яка належить орендодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 1 жовтня 2001 року. У п. 2.2.1 цього договору зазначено, що договір укладається терміном на 15 років і діє до 31 грудня 2023 року. Відповідно до акту від 2 січня 2009 року відповідач передав СТОВ «Вікторія» спірну земельну ділянку. Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо такі порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 2 ст. 22 ЦК України). Відшкодування збитків є однією із підстав цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною 1 вказаної статті зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Таким чином, законодавством передбачено відшкодування особі майнової шкоди, зокрема збитків, за наявності порушення цивільного права особи та причинного зв'язку між порушенням права й збитками. При цьому розмір заподіяних збитків доводить позивач.

Відповідно до п. 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19 квітня 2013 року, збитки відшкодовуються власникам землі та землекористувачам. Неодержаний дохід - це дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян. Пунктом 2 цього Порядку передбачено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, що створили ці комісії.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції помилково дійшов до висновків про безпідставність заявлених вимог, надуманість розрахунків збитків. Під час апеляційного розгляду було досліджено акт з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 23 грудня 2015 року , що було складено комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, що була створена розпорядженням голови районної державної адміністрації. Використовуючи зазначений акт колегія суддів вважає можливим обрахувати фактичний розмір завданої шкоди, використовуючи одночасно і положення Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, адже визначений у акті розмір шкоди є обчисленим з огляду на середньорічний дохід, тоді як фактично стягненню підлягає лише шкода, що завдавалась протягом меншого часу - а саме з моменту скасування судового рішення протягом чотирьох місяців, як це вбачається з обставин справи та пояснень представника позивача у судовому засіданні. Відшкодування шкоди, що завдана протягом перебування у юридичній силі судового рішення, що хоч і було у подальшому скасовано - не може бути здійснено за рахунок відповідача, адже його дії щодо звернення за захистом до суду та щодо використання у подальшому належної йому на праві власності земельної ділянки (при розірваному судом договорі оренди) слід визнати правомірними та такими, що не перебувають у причинно-наслідковому зв'язку із завданою позивачеві шкодою. Отже, розмір шкоди - що було завдано утриманням у себе та використанням після скасування судового рішення , тобто без достатніх правових підстав земельної ділянки, що була здана в оренду - за таких обставин за наведеною у акті формулою складає за 4 місяці суму у розмірі 3,9 Х (607/12*5)Х3,199Х1,756= 3,9 Х 202,33Х3,199Х1,756 =4432 гривні 73 копійки, що і підлягають стягненню разом із недоплаченою сумою судового збору у розмірі 24 гривні 77 копійок, адже рішенням апеляційного суду Харківської області від 17 березня 2015 судові витрати у розмірі 365 гривень 40 копійок були вже стягнуті з ОСОБА_2 Отже, оскаржуване рішення суду слід змінити, скасувати його в частині відмови у відшкодуванні збитків та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія» до ОСОБА_2 про відшкодування збитків задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_2 на користь сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія» 4432 гривень 73 копійки на відшкодування збитків та судові витрати у розмірі 24 гривні 77 копійок.

З огляду на викладене вище, та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314-315, 316 ЦПК України, судова колегія

вирішила :

Апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія» задовольнити частково.

Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 04 грудня 2014 року змінити, скасувати в частині відмови у відшкодуванні збитків та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія» до ОСОБА_2 про відшкодування збитків задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_2 на користь сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія» 4432 гривень 73 копійки на відшкодування збитків та судові витрати у розмірі 24 гривні 77 копійок, а усього стягнути з ОСОБА_2 на користь сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія» 4457 гривень 50 копійок.

Рішення суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий ____________________________

Судді: _________________________________