Справа № 473/2830/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"24" жовтня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення запису як батька з акту про народження дітей

В С Т А Н О В И В :

15.09.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про виключення запису як батька в акті про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він з 04.07.1997 року по 03.08.2015 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, але з 01.01.2002 року вони фактично не проживали спільно, не вели спільне господарство та кожний із них створив фактичні сімї, з дітьми відповідачки не спілкувався і про зазначення його батьком дітей дізнався в серпні 2016 року отримавши виклик до суду по цивільній справі про стягнення з нього аліментів на утримання дітей.

Посилаючись на те, що батьком дітей є інша особа, позивач просив позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали.

Відповідачка позов визнала повністю.

Представник третьої особи Вознесенського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області - в судове засідання не з'явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні встановлено, що сторони з 04.07.1997 року по 03.08.2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі, у них народилися діти: 26.07.2003 року донька ОСОБА_3, 30.06.2009 року син ОСОБА_4 та 24.01.2013 року син ОСОБА_5, які проживають з відповідачкою.

Визначення походження дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 від батька ОСОБА_1 було здійснено виконавчим комітетом Яструбинвської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області на підставі народження їх в зареєстрованому шлюбі.

Як роз'яснено у пунктах 1,2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 р.

До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК.

При розгляді справ названих категорій суди мають ураховувати, що відповідно до п. 2 розд. VІІ "Прикінцеві положення" СК норми законодавства, які регулювали шлюбно-сімейні правовідносини, втратили чинність із 1 січня 2004 р., за винятком норм розд. V «Акти громадянського стану» Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі - КпШС), які зберігають чинність у частині, що не суперечить СК, до прийняття спеціального закону.

Як встановлено судом, перша дитина сторін - ОСОБА_3 народилася 26.07.2003 року, тобто спірні правовідносини виникли до набрання чинності СК України, а тому суд вважає необхідним застосувати норми КпШС України.

Зокрема, в силу ст. 56 КпШС України особа, записана як батько або мати дитини в книзі записів народжень, або особа, яка фактично є батьком дитини, в разі смерті матері чи позбавлення її батьківських прав має право оспорити проведений запис протягом року з того часу, коли їй стало або повинно було стати відомо про проведений запис.

Особа, записана батьком дитини за її заявою або за спільною заявою з матір'ю дитини, не має права оспорювати батьківство, якщо в момент подачі заяви їй було відомо, що вона фактично не є батьком цієї дитини.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки перебіг встановленого ст. 56 КпШС річного строку на оспорювання батьківства починається з того часу, коли особа, яка з її відома записана батьком дитини, дізналася або повинна була дізнатися про вчинення запису, та обставина, що особа, з відома якої вчинено запис, дізналася, що вона не є батьком дитини, після закінчення цього строку, не змінює порядок його обчислення, але може бути врахована при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку.

Як слідує із запису акта про народження №11 від 07.08.2003 року відносно ОСОБА_3 заявником був позивач ОСОБА_1, і з його пояснень в судовому засіданні слідує, що ця дитина має риси обличчя корейської національності, що виключає її кровне походження від нього. Разом з тим вказана обставина свідчить про те, що йому в момент подачі заяви про реєстрацію її народження було відомо, що фактично він не є батьком цієї дитини. Крім того, ця обставина також свідчить про пропуск строку звернення до суду з заявою про виключення запису про батька з акту про народження ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 56 КпШС України, позивач мав право оспорити даний запис про батьківство до 07.08.2004 р., але з даним позовом звернуся лише 15.09.2016 року., не надавши при цьому доказів поважності пропуску встановленого законом строку для звернення до суду.

За такого відмова у позові стосовно виключення запису про батька з акту про народження ОСОБА_3 має ґрунтуватися на пропуску позивачем без поважних причин встановленого законом строку звернення з позовом.

Проведення судово-генетичної експертизи за КпШС України про вирішення даної категорії справ не вимагалося,

Як встановлено судом, інші діти сторін ОСОБА_4 та ОСОБА_5 народилися відповідно 30.06.2009 року та 24.01.2013

року, тобто спірні правовідносини виникли після набрання чинності СК України, а тому

суд вважає необхідним застосувати в цій частині спору норми СК України.

Згідно ч.1ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. 122 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як про батька з актового запису про народження дитини.

Щодо визнання в судому засіданні відповідачем позову, то суд вважає, що таке визнання не може бути враховано.

В силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України визнання позову відповідачем враховується судом за наявності до того законних підстав.

В провадженні Вознесенського міськрайонного суду перебуває позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, від вирішення якого залежить отримання нею різного виду державної соціальної допомоги незалежно від результату вирішення позову.

Належним доказом відсутності кровного споріднення між відповідачем та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є висновок судово-генетичної експертизи клопотання про проведення якої судом запропоновано здійснити позивачу та надати цей доказ суду, але позивач не заявив таке клопотання. Тому в задоволенні позову в цій частині слід відповдіачу відмовити через безпідставність вимог.

Керуючись ст.ст. 10,11,209,212 -215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення запису як батька з актового запису про народження дітей.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з часу проголошення рішення суду.

Суддя: О.Є. Старжинська