"07" листопада 2016 р.
Справа № 150/598/16-ц
Провадження № 2/150/259/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2016 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Кушнір Б.Б.,

при секретарі Гендзьорі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Чернівецького районного суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи позовні вимоги тим, що 16 травня 2006 року в с. Моївка Чернівецького району Вінницької області помела баба по маминій лінії ОСОБА_1 ОСОБА_2. Після її смерті залишилося спадкове майно в виді житлового будинку по вул. І.К. Рудика, 54 (колишня назва 50 років Радянської влади) в с. Моївка, розміщеного на території Моївської сільської ради та спадкове майно у виді земельної частки /паю/, розміщеної на території Моївської сільської ради. Єдиним спадкоємцем за заповітом являється ОСОБА_1, однак, постановою нотаріуса їй відмовлено у вчинені нотаріальної дії, мотивуючи таку відмову відсутністю відомостей про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що стало підставою для звернення з даним позовом.

В судове засідання позивач не зявилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити.

Моївська сільська рада участь представника в судове засідання не забезпечила, про що до суду подала відповідну заяву, просила провести розгляд даної справи за його відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається наступне: дід та бабка ОСОБА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали разом однією сімєю в с.Моївка вул. 50 років Радянської влади (переіменована на вул.І.К. ОСОБА_5), 54, Чернівецького району Вінницької області, що підтверджується довідкою № 1939 від 22.09.2016 року.

01.06.1995 року помер дід ОСОБА_1 ОСОБА_3. Після його смерті залишилося спадкове майно у виді житлового будинку по вул. 50 років Рядянської влади, 54. Баба ОСОБА_1 ОСОБА_4, як спадкоємець першої черги за законом вступила в спадщину після смерті ОСОБА_3 і прийняла її оформивши документи в державного нотаріуса Чернівецького району Вінницької області. Зокрема, 16 жовтня 2001 року ОСОБА_4 отримала свідоцтво серії АЕЕ № 559124 про право на спадщину за законом, проте, вподальшому не оформила ( не зареєструвала) право власності на вказаний житловий будинок у встановленому законом порядку.

16 травня 2006 року в с. Моївка померла баба ОСОБА_1 ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про її смерть серії І-АМ № 025396.

Згідно заповіту, ОСОБА_4 все своє майно заповіла ОСОБА_1.

ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом звернулася в державну нотаріальну контору Чернівецького району для прийняття спадщини після смерті баби. Нотаріус 23 вересня 2016 року за №818/02-31 виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи таку відмову відсутністю відомостей про державну реєстрацію права власності на житловий будинок по вул. (50 річчя Радянської влади) ОСОБА_5, 54, а на спадкове майно у виді земельної частки /паю/ розміщеної на території Моївської сільської ради видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки, на земельну ділянку був оригінал правовстановлюючого документу, а саме державного акту про право власності.

На момент звернення з позовом колишня назва вулиці 50 річчя Радянської влади перейменована на ОСОБА_5, що підтверджується довідкою № 1939 від 29.09.2016 року виконкому Саїнської сільської ради та рішенням № 53 від 26.01.2016 року про перейменування вулиць та провулків на території Моївської сільської ради.

Суд, оглянувши матеріали справи, копію спадкової справи та оцінивши подані учасниками розгляду докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, вважає, що позов слід задоволити, з огляду на наступне:

Відповідно до вимог ч.4 ст.130 ЦПК України, у разі визнання позову ухвалення судового рішення проводиться в порядку, встановленому, зокрема, ст.174ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позивач у відповідності до ч.1 ст. 1223 ЦК України, є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 16.05.2006р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця та копією заповіту, посвідченого 17.12.2001 року секретарем Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області.

У відповідності до ч. 1ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що спадкоємець ОСОБА_1 прийняла спадщину по заповіту та їй видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку на території Моївської сільської ради.

Однак, постановою нотаріуса Чернівецької нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно ОСОБА_4 щодо житлового будинку з надвірними будівлями, що в с.Моївка, вул.50років Радянської влади, 54, Чернівецького району, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи, а тому спадкоємцю ОСОБА_4 з дня смерті її чоловіка ОСОБА_3, належить спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця.

За даними технічного паспорта на житловий будинок, у господарстві спадкодавця ОСОБА_3 є житловий будинок 1960 року забудови, та господарські будівлі та споруди: сараї, літня кухня, огорожа ворота. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.10.2001 року серії АЕЕ №559124 ОСОБА_4 отримала спадкове майно у виді, зокрема, житлового будинку з надвірними будівлями в с.Моївка Чернівецького району Вінницької області, вул.50 років Радянської влади, однак, не оформила права власності на вказаний житловий будинок у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто до 03 серпня 2004 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, яке не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК Українив редакції від 16.01.2003 року, тобто до 01.01.2004 року.

Оскільки судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 набула права власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування, однак, юридично не оформила документи на спадкове майно, тому до позивача ОСОБА_1 перейшло таке право в порядку спадкування по заповіту.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред*явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Таким чином, будь-яких перешкод для визнання за позивачем права власності на спадковий будинок, що залишився після смерті її бабці ОСОБА_4 по заповіту останньої, під час судового розгляду не встановлено.

Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.5, 8, 15, 57, 61, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Моївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з усіма господарськими будівлями розташований по вул. І.К. Рудика, 54 в с. Моївка Чернівецького району Вінницької області, а саме житловий будинок літ. «А», веранда літ. «а», ганок літ»а1», літня кухня літ «Б», сарай літ. «В», огорожа літ. «1», ворота літ. «2», хвіртка літ. «3», який належав ОСОБА_3, що помер 01.061995 року в с. Моївка Чернівецького району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії, апеляційному суду Вінницької області через Чернівецький районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Кушнір Б.Б.