Категорія 39 Доповідач Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Медвецького С.К.,

суддів: Чорного В.І., Чуприна В.О.,

при секретарі Франчук О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Перша Вінницька державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом та договору про розподіл спадкового майна недійсними, -

встановив:

У вересні 2014 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 18 вересня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» (далі - ВАТ «Банк Універсальний»), правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 15/04/958-к-07.

На забезпечення належного виконання умов вищезазначеного кредитного договору, 18 вересня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

28 березня 2008 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_5 укладена додаткова угода до кредитного договору № 15/04/958-к-07 від 18 вересня 2007 року (уточнявся порядок погашення грошових зобов'язань).

25 грудня 2008 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_5 укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору № 15/04/958-к-07 від 18 вересня 2007 року (змінювався графік платежів - щомісячні суми погашення кредитної заборгованості встановлювались меншими за попередні).

Листом № 1020/02-14 від 31 березня 2014 року Перша Вінницька державна нотаріальна контора повідомила банк, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли його дружина - ОСОБА_3 та син - ОСОБА_4, які отримали свідоцтва про право на спадщину за законом та уклали між собою договір про розподіл спадкового майна.

Посилаючись на те, що відповідачі не повідомили про смерть позичальника, який не виконав свої грошові зобов'язання, усунувши банк від участі у процедурі прийняття спадщини, свідомо занизили дійсну (ринкову) вартість спадкового майна та предмета іпотеки, позивач, з урахуванням збільшених позовних вимог, просив:

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 08 листопада 2012 ОСОБА_4 в частині вартості спадкового майна - квартири

АДРЕСА_1;

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 08 листопада 2012 ОСОБА_3 в частині вартості спадкового майна - квартири АДРЕСА_1;

- визнати недійсним договір про розподіл спадкового майна від 08 листопада 2012 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в частині вартості спадкового майна - квартири АДРЕСА_1;

- встановити, що вартість спадкового майна - квартири АДРЕСА_1, яка зазначена у свідоцтвах про право на спадщину за законом та договорі про розподіл спадкового майна становить 41 358, 34 доларів США, що еквівалентно 330 444, 86 грн.;

- стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 08 листопада 2012 ОСОБА_4 в частині вартості спадкового майна - квартири

АДРЕСА_1, яка була зазначена в розмірі 52 173 грн.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 08 листопада 2012 ОСОБА_3 в частині вартості спадкового майна - квартири АДРЕСА_1, яка була зазначена в розмірі 52 173 грн.

Визнано недійсним договір про розподіл спадкового майна від 08 листопада 2012 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в частині вартості спадкового майна - квартири АДРЕСА_1, яка була зазначена в розмірі 52 173 грн.

Стягнуто пропорційно з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 9 412, 83 грн. та витрати за проведення експертизи в розмірі 3 500 грн.

В апеляційній скарзі заявник просить ухвалене у справі судове рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник ПАТ «Універсал Банк» Нижник Д.П. заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Представник Першої Вінницької державної нотаріальної контори подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про час і місце розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з таких міркувань.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що спадкоємці несуть відповідальність за зобов'язаннями спадкодавця в межах дійсної вартості спадкового майна, що перейшло до них. При видачі свідоцтв про право на спадщину за законом нотаріусом у порушення вимог закону визначено вартість нерухомого майна відповідно до витягу з Реєстру прав власності.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Статтею ст. 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Установлено, що 18 вересня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 15/04/958-к-07.

На забезпечення належного виконання умов вищезазначеного кредитного договору, 18 вересня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

28 березня 2008 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_5 укладена додаткова угода до кредитного договору № 15/04/958-к-07 від 18 вересня 2007 року (уточнявся порядок погашення грошових зобов'язань).

25 грудня 2008 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_5 укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору № 15/04/958-к-07 від 18 вересня 2007 року (змінювався графік платежів - щомісячні суми погашення кредитної заборгованості встановлювались меншими за попередні).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1, автомобіль CHERY T11 TIGGO 2.0, 2008 року випуску та автомобіль CHERY AMULET DA 11A, 2006 року випуску.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли його дружина - ОСОБА_3 та син - ОСОБА_4, які отримали свідоцтва про право на спадщину за законом та уклали між собою договір про розподіл спадкового майна.

Відповідно до договору про розподіл спадкового майна у власність ОСОБА_4 перейшли автомобіль CHERY T11 TIGGO 2.0, 2008 року випуску, вартістю 71 202 грн. та автомобіль CHERY AMULET DA 11A, 2006 року випуску, вартістю 5 711 грн.; у власність ОСОБА_3 перейшла квартира АДРЕСА_1, вартістю 52 173 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав, що відповідачі не повідомили ПАТ «Універсал Банк» про смерть позичальника, який не виконав свої грошові зобов'язання, усунули банк від участі у процедурі прийняття спадщини, свідомо занизили дійсну (ринкову) вартість спадкового майна та предмета іпотеки.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв'язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленість між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Пунктом 4.18. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок; у редакції, яка була чинною на час видачі свідоцтв про право на спадщину за законом), якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності.

Ураховуючи зазначене, можна зробити висновок про те, що на час видачі свідоцтв про право на спадщину за законом нотаріусом не вимагалась ринкова грошова оцінка спадкового майна, як не вимагалась інвентарна оцінка цього майна.

Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

У справі, яка переглядається, установивши, що при видачі свідоцтв про право на спадщину нотаріусом у порушення вимог закону визначено вартість нерухомого майна відповідно до витягу з Реєстру прав власності, суд належним чином не обґрунтував у чому виражається таке порушення, з огляду на те, що відповідно до 4.18. Порядку нотаріус вимагає лише такі документи: правовстановлюючий документ, витяг з Реєстру прав власності.

Матеріали спадкової справи, копія якої містися у цивільній справі, яка переглядається, свідчать про те, що нотаріусу були надані правовстановлюючі документи на нерухоме майно, а також витяг з Реєстру прав власності, в якому зазначена інвентаризаційна вартість квартири АДРЕСА_1 (т.2, а.с.72,77).

Вирішуючи спір, судом залишено поза увагою вимоги статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України про те, що в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, і не встановлено, чим порушені права позивача у зв'язку із зазначенням в оспорюваних договорах інвентаризаційної вартості успадкованої квартири та в чому саме полягає порушення законних прав позивача, з огляду на приписи статті 23 Закону України «Про іпотеку».

Суд першої інстанції на це уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та договір про розподіл спадкового майна в частині вартості спадкового майна - квартири АДРЕСА_1, у зв'язку з цим рішення суду не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому відповідно до статті 309 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з ПАТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 6 699 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

вирішила:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2015 року скасувати й ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Перша Вінницька державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом та договору про розподіл спадкового майна недійсними відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 6 699 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий : /підпис/ С.К. Медвецький

Судді: /підпис/ В.І. Чорний

/підпис/ В.О. Чуприна

З оригіналом вірно: