Справа №582/878/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Яковенко Н. М.
Номер провадження 22-ц/788/1446/16 Суддя-доповідач - Попруга С. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 10 червня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,

про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності та поділ майна, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 10 червня 2016 року позов задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 03 вересня 2012 року по 10 грудня 2014 року.

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності на автомобіль ВАЗ-21070, 1989 року випуску, кузов номер НОМЕР_3, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 15 967,77грн по 1/2 частині кожному з подружжя.

Виділено ОСОБА_4 в натурі 13,24 % вартості поліпшень житлового будинку з надвірними будівлями та спорудам, який знаходяться в АДРЕСА_1 вартістю 24 759 грн.

Виділено ОСОБА_5 в натурі телевізор вартістю 1000 грн., холодильник вартістю 5000 грн., пральну машинку напівавтомат, вартістю 1500 грн., м'які меблі: диван та 2 крісла вартістю 5000 грн., пральну машинку автомат Samsung вартістю 2850 грн., а всього майна на загальну суму 15 350 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок компенсації різниці вартості часток 4 704, 5 грн.

В іншій частині позову відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права фактично просить скасувати оскаржуване рішення в частині поділу спільного сумісного майна та ухвалити нове рішення, яким виділити їй в натурі в особисту приватну власність: телевізор, вартістю 1000,00 грн.; холодильник Samsung, вартістю 5000,00 грн.; пральну машинку, напівавтомат, вартістю 1500,00 грн.; м'які меблі: диван + 2 крісла, вартістю 5000,00 грн.; пральну машину-автомат Samsung, вартістю 2850,00 грн., всього на загальну суму 15350,00 грн. Виділити їй в натурі та визнати за нею право власності на автомобіль ВАЗ-2107, 1989 року випуску, кузов номер НОМЕР_3, колір-червоний, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 15967,77 грн. Виділити ОСОБА_4 в натурі 22,59% вартості поліпшень житлового будинку з надвірними будівлями, які знаходяться в АДРЕСА_1 вартістю 42243,00 грн. Стягнути з ОСОБА_4 на її користь в рахунок компенсації різниці вартості часток 5462 грн. 61 коп.

По суті доводить, що майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності. Зазначає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції неправильно застосовано статті 60, 61, 70, 74 Сімейного кодексу України, статті 212-214 ЦПК України. Доводить, що вона приймала участь у поліпшенні житлового будинку відповідача у період з 03 вересня 2012 року по 10 грудня 2014 року, частка цих поліпшень - 9,35%, грошова сума 17484 грн. (а.с.68), що підтверджується висновком експертизи, проте судом першої інстанції ці обставини та докази враховані не були.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної скарги, а ОСОБА_4 заперечував проти них, вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції по суті встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 25 листопада 1991 року ОСОБА_4 придбав у колгоспа ім. Чапаєва житловий будинок з надвірними будівлями (сарай, літня кухня, погріб сарай-прибудова, вбиральня, огорожа).

З копії рішення Недригайлівського районного суду від 08 серпня 2012 року про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з лютого 1994 року до 10 липня 2012 року, вели спільне господарство, вирощували свиней, курей, качок, утримували корів, бичків та за спільні кошти придбали телевізор, холодильник, пральну машинку, м'які меблі, автомобіль ВАЗ 2107, побудували гараж для автомобіля та провели природний газ до будинку.

Вищевказане рішення суду набрало законної сили, тому зазначені обставини відповідно до ст. 61 ЦПК України не доказуються при розгляді інших справ, а також не можуть оспорюватись в іншому процесі, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зазначене у цьому рішенні майно є спільною сумісною власністю сторін та підлягають поділу.

Сторони визначили за взаємною згодою вартість частини майна, а саме: телевізора вартістю 1000 грн., холодильника вартістю 5000 грн., пральної машинки напівавтомату, вартістю 1500 грн., м'яких меблів: диван та 2 крісла вартістю 5000 грн., пральної машинки автомату Samsung вартістю 2850 грн., а всього майна на загальну суму 15350 грн.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 1396 від 12 лютого 2016 року, з висновком якої погодились сторони, вартість ВАЗ-2107, 1989 року випуску, кузов номер НОМЕР_3, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 15967,77 грн. ( а.с.42-47).

Відповідно до висновку інженерно-технічної: оціночно-будівельної експертизи № 1 від 17 лютого 2016 року (а.с.49-75), частка поліпшень у житловому будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (будівництво гаража, колодязя, влаштування системи опалення будинку з проведенням газопостачання) за період з лютого 1994 року по 10 липня 2012 року складає 13,24 %, вартість поліпшень 24759 грн.

Таким чином загальна вартість майна (побутова техніка та меблі, автомобіль та частка поліпшень в житловому будинку, що належить відповідачу), яке підлягає поділу становить 40109 грн., а частка кожної із сторін в спільному майні складає 20054,5 грн.

Автомобіль ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_2, 2005 року випуску, кузов НОМЕР_4 є неподільною річчю. Ніхто із сторін не вніс на депозит суду половину його вартості, тому ОСОБА_5 та ОСОБА_4 належить по 1/2 частки в цьому майні.

Оскільки вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належить на праві власності позивачу, то йому слід залишити 13,24 % поліпшень житлового будинку вартістю 24759 грн., а позивачу побутову техніку та меблі на загальну суму 15350 грн.

Позивач ОСОБА_3 не довела, що поліпшення житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1, які були здійснені за період з 03 вересня 2012 року по 10 грудня 2014 року, були здійснені за спільні сумісні кошти чи в наслідок спільної праці сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Так, згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції врахував всі факти, що входять до предмета доказування. Обставини, якими мотивовано рішення підтверджуються належними й допустимими доказами, яким суд дав оцінку з дотриманням вимог ст. 212 ЦПК України, тому підстав для їх переоцінки колегія суддів не вбачає. Названі обставини доведено ОСОБА_4, тоді як ОСОБА_3 на порушення положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надала належних доказів на підтвердження своїх вимог.

Висновки суду по суті спору відповідають встановленим фактам. Суд дійшов цих висновків з дотриманням та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, на які послався в рішенні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

За змістом закону, правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі й між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Глава 8 СК України регулює відносини права спільної сумісної власності подружжя (ст.ст. 60-74).

У правовій позиції Верховного Суду України від 01 липня 2015 року (постанова № 6-612цс15) зазначено, що норми Сімейного кодексу України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:

1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності;

2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила.

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.

За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Такі ж факти підлягають доведенню та встановленню судом відповідно до ст. 74 СК України.

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Позивачкою не надано належних, допустимих та достовірних доказів того, що вона за спільні з відповідачем кошти, або спільною працею сторін у період з 03 вересня 2012 року по 10 грудня 2014 року зробила поліпшення у вищезгаданому будинку, титульним власником якого є позивач, на 17484 грн., з яких їй має належати 1/2 частина у грошовому (майновому) виразі.

Висновок судової інженерно-технічної, оціночно-будівельної експертизи від 17 лютого 2016 року (а.с.49-75), будь-яких даних з цього приводу не містить.

Зазначені обставини відповідно до ст.ст. 208, 218 ЦК України не можуть бути підтверджені показаннями свідків.

Інші доводи апеляційних скарг не мають юридичного значення, а тому не впливають на висновки суду по суті спору.

Ураховуючи викладене, колегія суддів також вважає, що відсутні порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 291, 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 10 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -