Номер провадження: 22-ц/785/6248/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Парапана В.Ф., Драгомерецького М.М.,

при секретарі Томашевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановила:

Позивачка звернулась до суду та наполягала на стягненні з відповідача аліментів на її користь для утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, з моменту звернення з позовом до суду та до досягнення сином повноліття, тобто 05 вересня 2024 року, а також на стягненні додаткових витрат на лікування ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 800 грн. щомісяця до закінчення курсу лікування.

Позивачка в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав лише в частині стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку до досягнення сином повноліття. Позов в частині стягнення 800 грн. щомісяця на лікування до звершення курсу лікування заперечив, оскільки вважає що позивачка вказані витрати не підтвердила жодним чином.

Рішенням суду стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 05 вересня 2024 року.

Також було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4 у вигляді лікування хронічних захворювань «бронхіальна астма» та «важкого міопіческого астигматизму ОИ» у розмірі 800 грн. щомісяця, починаючи з дня набрання законної сили рішення суду і до закінчення курсу лікування ОСОБА_4.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

На вказане рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення тільки в частині стягнення з нього щомісячно коштів у сумі 800 грн. на лікування сина ОСОБА_5 та постановити в цій частині нове рішення, яким в позовних вимогах ОСОБА_3 в частині стягнення додаткових коштів на лікування сина ОСОБА_5 у розмірі 800 грн. щомісячно відмовити у повному обсязі, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права та на недоведеність цих вимог.

В частині розміру аліментів рішення не оскаржується, а тому відповідно до чинного цивільно процесуального законодавства не переглядається колегією суддів..

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_4 у вигляді лікування хронічних захворювань підлягає скасуванню в частині з ухваленням нового рішення по суті спору в цій частині з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції задовольняючи позов в частині стягнення додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_4 у вигляді лікування хронічних захворювань, виходив з того, що ці позовні вимоги законні та обґрунтовані.

Однак, апеляційний суд вважає рішення в частині стягнення додаткових витрат на лікування та оздоровлення дитини в сумі 800 грн. незаконним, таким, що повинне бути скасованим з відмовою у цих позовних вимогах як недоведених та таких, що не відповідають вимогам закону, виходячи з наступного.

У відповідності із вимогами ч. 1,2 ст. 185 СК України - той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами /розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо/. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Стягуючи на користь позивачки суму додаткових витрат на лікування дитини, суд в повній мірі вимоги даної норми закону не врахував, зокрема, те, що повинні мати місце обставини, що мають істотне значення, а додаткові витрати мають бути викликані особливими обставинами. Місцевий суд посилався у рішенні на те, що дитина потребує додаткових витрат на лікування.

Між тим, належних доказів /висновок ВКК/ того, що дитина серйозно хвора і потребує додаткових витрат на лікування та оздоровлення, а також доказів щодо понесення позивачкою таких витрат, у матеріалах справи немає.

Позивач надала (а.с.7), довідку лікаря від 03.12.2015р. (на бланку довідки про тимчасову непрацездатність без наявності вихідних даних), про те, що ОСОБА_4 потребує періодичного лікування бронхіальної астми в стаціонарних та амбулаторних умовах. Також були надані (а.с. 15-16) ксерокопії відповідей головного лікаря Котовської міської лікарні та головного лікаря КО «ЦПМСД м. Котовськ» про знаходження ОСОБА_4 на диспансерному обліку з приводу лікування хронічних захворювань, а саме: «важкого міопіческого астигматизму ОИ» та «бронхіальної астми» які потребують 2 рази в рік курсу лікування в кабінеті охорони зору дітей, довготривалого лікування астми, санаторно-курортного лікування.

Колегія суддів вважає, що одних цих довідок головних лікарів про знаходження ОСОБА_4 на диспансерних обліках недостатньо для висновку про необхідність стягнення з відповідача грошової суми у розмірі 800 грн. в якості додаткових витрат.

Крім того, стягуючи саме таку суму, суд не обґрунтував необхідність та можливість такого стягнення з врахуванням даних про доходи відповідача та виплатою ним аліментів. Немає в рішенні висновку про те, чому саме сума у 800 грн. щомісячно підлягає стягненню з відповідача в якості додаткових витрат.

З врахуванням викладених обставин, зважаючи на те, що надані позивачкою доводи в частині вимог про стягнення додаткових витрат на лікування та оздоровлення дитини не ґрунтуються на вимогах закону, а надані довідки не можуть вважатися належними та допустимими доказами по справі, рішення про задоволення цих її вимог повинне бути скасоване та в цій частині позову слід відмовити.

Розглядаючи справу, судова колегія приходить до висновку, що в цій частині суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки районного суду не відповідають обставинам справи, суд порушив та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим є підстави для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення по суті спору в частині стягнення додаткових витрат на лікування та оздоровлення дитини в сумі 800 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ч. 1 п. 1-4; ст.313-314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2016 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат на лікування та оздоровлення дитини в сумі 800 грн.

Постановити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на лікування та оздоровлення сина ОСОБА_4 в сумі 800 грн. щомісячно відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий ОСОБА_6

Судді ОСОБА_7

ОСОБА_8