Справа № 495/6055/14-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

28 квітня 2016 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово - судді Гайда-Герасименко О.Д.,

при секретарі Калантиренко О.М.,

представника позивачки ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровський цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Бритівської сільської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту приналежності житлового будинку, прийняття спадщини та визнання права власності за заповітом та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, Бритівської сільської ради, СВК ім.Кутузова про встановлення факту належності житлового будинку на праві спільної сумісної власності батькам та встановлення факту належності в рівних частинах, встановлення факту прийняття спадщини після смерті батьків та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до Бритівської сільської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту приналежності житлового будинку, прийняття спадщини та визнання права власності за заповітом.

Позивачі просили суд встановити факт належності житлового будинку №7 по вул.Леніна, с.Бритівка, Білгород-Дністровського району, Одеської області, який розташований на земельній ділянці площею 0,15 га. ОСОБА_7, який помер 23 травня 2005 року.

Встановити факт прийняття ОСОБА_3 спадщини у вигляді ? частки житлового будинку №7 по вул.Леніна, с.Бритівка, Білгород-Дністровського району, Одеської області, який розташований на земельній ділянці площею 0,15 га. та визнати право власності на спадщину у вигляді ? частини житлового будинку.

Встановити факт прийняття ОСОБА_4 спадщини у вигляді ? частки житлового будинку №7 по вул.Леніна, с.Бритівка, Білгород-Дністровського району, Одеської області, який розташований на земельній ділянці площею 0,15 га. та визнати право власності на спадщину у вигляді ? частини житлового будинку.

ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, Бритівської сільської ради, СВК ім.Кутузова про встановлення факту належності житлового будинку на праві спільної сумісної власності батькам, встановлення факту належності в рівних частинах, встановлення факту прийняття спадщини після смерті батьків та визнання права власності.

Просив суд встановити факт належності житлового будинку №7 по вул.Леніна, с.Бритівка, Білгород-Дністровського району, Одеської області, який розташований на земельній ділянці площею 0,15 га. померлим батькам на праві спільної сумісної власності.

Встановити факт належності житлового будинку №7 по вул.Леніна, с.Бритівка, Білгород-Дністровського району, Одеської області,який розташований на земельній ділянці площею 0,15 га. померлим батькам на праві власності в рівних частинах.

Встановити факт прийняття ОСОБА_5 спадщини після смерті померлої матері та визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку.

Встановити факт прийняття ОСОБА_5 спадщини після смерті померлого батька та визнати за ним право власності на 3/8 частин житлового будинку.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_1 вимоги первісного позову підтримала та просила задовольнити, вимоги зустрічного позову не визнала, заперечувала проти його задоволення та просила відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_2 вимоги первісного позову не визнав, заперечував проти його задоволення та просив відмовити. Вимоги зустрічного позову підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_4 не зявилась, але надала заяву згідно якої цивільну справу просила слухати в її відсутність, вимоги по первісному позову підтримує, просила задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_6 не зявилась, але надала заяву згідно якої цивільну справу просила слухати в її відсутність.

В судове засідання представник Бритівської сільської ради не зявився, але надав до суду лист про розгляд справу у відсутність представник за наявними у справі матеріалами.

В судове засідання представник СВК ім.Кутузова не зявився, але надав до суду лист про розгляд справу у відсутність представник за наявними у справі матеріалами.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, докази, матеріали спадкових справ, судом встановлено.

05 листопада 1991 року померла бабуся позивачів по первісному позову ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №325869 від 22.11.2012 року.

23 травня 2005 року помер дідусь позивачів по первісному позову ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 010303 від 23.05.2005 року.

Померла ОСОБА_8 та померлий ОСОБА_7 з 21 жовтня 1967 року були подружжям.

Померла ОСОБА_8 та померлий ОСОБА_7 являються батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвами про народження.

З технічного паспорту на житловий будинок №7, що розташований по вул.Леніна, с.Бритівка, Білгород-Дністровського району, Одеської області, який виготовлено у 1989 році, судом встановлено, що померлий ОСОБА_7 був його власником, земельна ділянка на якій розташований житловий будинок перебувала у користуванні ОСОБА_7.

Рішенням Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району від 25 грудня 1997 року земельна ділянка була передана у приватну власність ОСОБА_7, але право власності на житловий будинок та земельну ділянку не зареєстровано.

За життя, а саме 11 червня 2003 року, дідусь позивачів по первісному позову ОСОБА_7 склав заповіт, який був посвідчений секретарем Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_9, зареєстрований в реєстрі за №41 (в спадковому реєстрі за №52636217 від 03.12.2012 року), згідно якого він заповів належний йому житловий будинок №7, який розташований по вул.Леніна, с.Бритівка, Білгород-Дністровського району, Одеської області ОСОБА_10 та ОСОБА_4 в рівних частках.

Після смерті ОСОБА_7 позивачі по первісному позову ОСОБА_10 та ОСОБА_4 звернулися до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області з заявами щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок після померлого 23 травня 2005 року ОСОБА_7.

Згідно відповіді Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області від 28.03.2012 року за №470/02-14, в оформленні спадщини їм було відмовлено у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок та рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх прав.

З спадкових справ №462/2012, 466/2005, які заведені Білгород-Дністровською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вбачається, що їх донька відповідачка по справі ОСОБА_6 на день смерті батьків проживала разом з ними в житловому будинку №7, який розташований по вул.Леніна, с.Бритівка, Білгород-Дністровського району, Одеської області та 04 листопада 2005 року в межах встановленого Законом строк (шестимісячний строк) звернулась до нотаріуса заявою про прийняття спадщини.

Відповідачка ОСОБА_6 проживала у спірному житловому будинку на час відкриття спадщини на майно ОСОБА_8 та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Згідно ст.548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до ст.549 ЦК України 1963 р., який діяв на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.1268 ЦК України 2003 р., який діяв на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.1270 ЦК України 2003 р., спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Матеріали спадкових справ даних про відмову ОСОБА_6 від спадщини у встановлений законом строк не містять, таким чином, ОСОБА_6І відповідно до вимог закону є такою, яка відноситься до кола спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_7, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня її відкриття. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини (ст.553).

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить включно від його власного волевиявлення, для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено, коли спадкоємець шляхом подачі заяви до нотаріальної контори виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Отже, враховуючи що відповідачка ОСОБА_6 встановлений Законом строк звернулась з заявою про прийняття спадщини, заяв про відмову від прийняття спадщини на користь інших осіб не подавала, підтверджує той факт, що вона скористалась своїм правом як спадкоємець, тому входить до кола спадкоємців.

Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 17 червня 2014 року та ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2015 року було встановлено порушення процесуального законодавства України стосовно кола спадкоємців, а саме справа була вирішена без участі у справі в якості відповідача ще одного із спадкоємців ОСОБА_6.

Змінивши ОСОБА_6 статус «третя особа» на «відповідача» позивачі звернулись до суду з тими самими позовними вимогами. Але при розгляді позовних вимог позивачів, відповідачка ОСОБА_6 у судові засідання не зявлялась, але надала тільки заяву про розгляд цивільної справи у її відсутність, тобто правової думки стосовно прийняття позивачками ОСОБА_3, ОСОБА_4 спадщини не надала.

В звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Бритівської сільської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту приналежності житлового будинку, прийняття спадщини та визнання права власності за заповітом не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Позивач по зустрічному позову ОСОБА_5 просить суд встановити факт належності житлового будинку №7 по вул.Леніна, с.Бритівка, Білгород-Дністровського району, Одеської області, який розташований на земельній ділянці площею 0,15 га. померлим батькам на праві спільної сумісної власності, встановити факт належності житлового будинку №7 по вул.Леніна, с.Бритівка, Білгород-Дністровського району, Одеської області,який розташований на земельній ділянці площею 0,15 га. померлим батькам на праві власності в рівних частинах.

Позовні вимоги позивач по зустрічному позову обґрунтовує посиланням на статтю 22 Кодексу про шлюб та сімю Української РСР, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебували у шлюбі, тобто були подружжям, в період шлюбу побудували вказаний житловий будинок, тому він є спільною власністю його батьків, крім того, що ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_5 працювали у СВК «імені Кутузова».

Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

Відповідно до ст.ст.22, 25, 27-1 Кодексу про шлюб та сімї України, що був чинним на час виникнення спірних правовідносин набуття ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у власність спірного житлового будинку, спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме чи нерухоме майно, яке може бути обєктом права приватної власності, крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини справи у їх сукупності, досліджені докази, суд приходить до висновку, що позивачем по зустрічному позову ОСОБА_5 не наведено жодних підстав та не надано суду доказів, передбачених законом, для встановлення факту того, що спадковий будинок є спільною сумісною власністю, визнання права власності на його частку у порядку спадкування, суд вважає, що позивачем позовні вимоги по зустрічному позову не доведені та не обґрунтовані.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Бритівської сільської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту приналежності житлового будинку, прийняття спадщини та визнання права власності за заповітом відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, Бритівської сільської ради, СВК ім.Кутузова про встановлення факту належності житлового будинку на праві спільної сумісної власності батькам, встановлення факту належності в рівних частинах, встановлення факту прийняття спадщини після смерті батьків та визнання права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя