Справа № 562/1794/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" травня 2016 р. Здолбунівський районний суд

Рівненської області

під головуванням судді Мички І.М.

при секретарі Дехтярук І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Здолбунів цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 5441,92 доларів США, що за курсом 21,70 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.07.2015 року складає 118089,66 грн. за кредитним договором № ROZOGA0000079 від 06.08.2007 року та судові витрати по справі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06 серпня 2007 року з відповідачем уклали кредитний договір № ROZOGA0000079, за яким банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 10000,00 дол. США на термін до 03.08.2017 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором.

Відповідно до договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, також витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користуванням кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Зазначає, що банк зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

Вказує, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № ROZOGA0000079. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав.

Пояснює, що у звя'зку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, згідно з розрахунком заборгованості, станом на 08.07.2015 року відповідач має заборгованість 5441,92 доларів США, яка складається з наступного: 4953,68доларів США заборгованість за кредитом; 344,46 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом; 78,15 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 65,73 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. У поданій до суду заяві представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі, за наявними в справі доказами.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, подав клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 20.01.2016 р. у позивача витребувано наступні документи:

- оригінали письмових договорів № ROZGA0000079 від 06.08.2007 року.

- графік погашення кредиту за кредитним договором № ROZGA0000079 від 06.08.2007 року.

- меморіального ордеру Пат КБ «Приватбанк» на суму 10000,00 дол.США по договору кредиту № ROZGA0000079 від 06.08.2007 року.

Представник відповідача подав письмі пояснення, в яких заперечує позовні вимоги та зазначає, що позивач лише частково виконав ухвалу суду про витребування доказів. Позивач надав до огляду оригінали договорів, а графік погашення кредиту за кредитним договором № ROZGA0000079 від 06.08.2007 року. та меморіальний ордер надано не було. Оскільки жодних первинних документів, щодо видачі кредиту (платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо) позивачем надано не було, просить відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат за недоведеністю позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 ЦК України зобов'язання можуть виникати з договорів, які стають обов'язковими для виконання сторонами, що їх уклали.

Відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору № ROZOGA0000079 від 06.08.2007 року ОСОБА_1 «Банк» зобов'язався надати «позичальнику» кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу або перерахунку на рахунок.

Відповідно до розділу 7 Кредитного договору, «Банк» зобов'язався надати кредитні кошти шляхом видачі готівкою через касу. Невід'ємною частиною є додаток №1- графік погашення кредиту за кредитним договором № ROZOGA0000079 від 06.08.2007 року. Однак Позивачем не було виконано ухвалу суду в частині надання до огляду оригіналу додатку 1 (графіку погашення кредиту).

У відповідності із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як зазначено у ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Згідні з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не долучив до позову жодних належних та допустимих доказів надання кредиту відповідачу. Надана позивачем заява про видачу готівки №6 не є документом, який свідчить про видачу готівки.

У відповідності до вимог ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" визначення термінів, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно до вимог ч. 1,2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату і місце складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 4.4 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 254 від 18.06.2003 року (далі - Положення), передбачено: Залежно від виду операції та типу контрагентів первинні документи банку (паперові та електронні) класифікують за такими ознаками: а) за місцем складання: зовнішні (одержані від клієнтів, державних виконавців та інших банків); внутрішні (оформлені в банку); б) за змістом: касові; меморіальні (для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій).

Згідно п. 4.6 Положення, меморіальні документи застосовуються банками для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку. До меморіальних документів (паперових або електронних), що використовуються для безготівкових розрахунків, належать такі розрахункові документи: меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; інші документи (інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку).

Відповідно до пунктів 4.7, 4.8 Положення, внутрішньобанківські операції оформляються меморіальними ордерами та іншими документами, що складаються банками відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку і внутрішніх процедур банку. Операції, що відображаються за позабалансовими рахунками, також оформляються меморіальними ордерами.

У первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції в грошовому виразі, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження).

Відповідно до пункту 4.1. Положення, операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані.

Відповідно до п. 4.2 Положення передбачено, підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи. Згідно п. 1.10 цього ж Положення, первинний документ - це документ, який містить відомості про операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно п. 5.1. Положення інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі.

Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).

Як вбачається із пунктів 5.2, 5.3 Положення, регістри бухгалтерського обліку (в т.ч. особові рахунки та виписки з них) повинні містити назву, період реєстрації операції, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Згідно пунктів 5.4, 5.6 Положення, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Виписки з особових рахунків є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Відповідно до п. 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Національного Банку України від 21.01.2004 р. № 22, меморіальний ордер - це розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунку платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та нормативно-правових актів Національного банку.

Постановою Правління Національного банку України від 8 грудня 2004 р. N 601 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 грудня 2004 р. за N 1646/10245) затверджено Перелік документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України, із зазначенням строків зберігання.

Як вбачається із статті 675 Переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України, із зазначенням строків зберігання, первинні документи з господарських операцій, які є підставою для відображення в бухгалтерському обліку підлягають зберіганню банківськими установами протягом 5-ти років (за умови завершення перевірки Національним банком України, державними податковими органами з питань дотримання податкового законодавства, а для бюджетних установ та організацій, а також для госпрозрахункових підприємств і організацій, які перебувають у сфері управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, - ревізії. У разі виникнення суперечок і судових справ - зберігаються до ухвалення остаточного рішення).

Відповідно до статті 676 вищезазначеного Переліку, меморіальні документи за довгостроковими кредитами підлягають зберіганню у банках України та у філіях, представництвах, відділеннях банків протягом 5-ти років після погашення кредиту.

Жодних первинних документів, щодо видачі кредиту (платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо) позивачем надано не було. Позивачем не надано суду доказів видачі коштів за кредитним договором в розмірі 10000 доларів США.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач не довів наявності у відповідача заборгованості і не надав суду належних та допустимих доказів на її підтвердження.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 213-215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 11, 509, 629 ЦК України суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: