У х в а л а

29 квітня 2016 року м. Київ
Суддя Верховного Суду України Сімоненко В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2016 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства "Златобанк" до товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Адоніс", ОСОБА_2, ОСОБА_1, товариства з обмеженою відповідальністю "Логуре-Агро" про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 8 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року, позов ПАТ "Златобанк" задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2016 року рішення судів попередніх судових інстанцій скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2016 року, з передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 553, 554 ЦК України, статей 15, 16 ЦПК України та статей 1, 2, 12 ГПК України.

На підтвердження зазначених підстав подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_1 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2012 року, 11 грудня 2013 року, постанову Вищого господарського суду України від 17 березня 2014 року та постанову Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року, в яких, на думку заявника, по іншому застосовані зазначені норми права.

Подана заява підлягає поверненню виходячи із наступного.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною третьою статті 354 ЦПК України не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до заяви про перегляд судового рішення, ухваленого за результатами касаційного провадження.

Згідно з пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права

Так, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2016 року, яку просить переглянути заявник, суд касаційної інстанції скасував рішення судів попередніх судових інстанцій та направив справу на новий розгляд з підстави, передбаченої частиною другою статті 388 ЦПК України: у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, постановлення судом касаційної інстанції ухвали про скасування рішень судів попередніх судових інстанцій з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції не означає остаточного вирішення спору у справі й застосування норм матеріального права для вирішення спору по суті, тому відповідна ухвала не може бути предметом перегляду Верховним Судом України з підстав, визначених пунктом 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України.

Крім того, ухвала, яку просить переглянути заявник не може бути переглянута за пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, оскільки зазначена ухвала не є такою, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі або яка прийнята з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Ураховуючи наведене, заява ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2016 року з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, не може бути прийнята Верховним Судом України для перегляду у порядку, встановленому главою 3 розділу V ЦПК України, та підлягає поверненню.

Керуючись ч. 3 ст. 354 ЦПК України,

у х в а л и л а :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2016 року повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України В.М. Сімоненко