Ухвала

іменем україни

19 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Хопти С.Ф.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування», третя особа -публічне акціонерне товариство «Альфа Банк», про стягнення страхового відшкодування, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, у якому просив стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування») на свою користь різницю страхового відшкодування, що складає 103 927 грн 30 коп.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений належний йому автомобіль марки «Nissan Qashgai», державний номерний знак НОМЕР_1. Автомобіль був придбаний у кредит згідно із кредитним договором від 03 квітня 2008 року, укладеним із закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк»(далі - ЗАТ «Альфа- Банк»), та відповідно до умов якого був застрахований на випадок його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді у ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування».

Зазначав, що при зверненні до страхової компанії за отриманням страхового відшкодування йому виплатили лише 17 тис. грн.

Посилаючись на наведені вище обставини, позивач просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Страхова Компанія «Альфа Страхування» 105 835 грн 30 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Рішення апеляційного суду не повністю відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом установлено, що ОСОБА_3 придбав у кредит автомобіль «Nissan Qashgai», державний номерний знак НОМЕР_1, відповідно до кредитного договору від 03 квітня 2008 року, укладеного між ним та ЗАТ «Альфа-Банк».

Транспортний засіб був застрахований на умовах повного КАСКО згідно із договором добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу від 29 травня 2013 року, укладеним із ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування». Вигодонабувачем за вказаним договором страхування визначено публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк»), яке є правонаступником ЗАТ «Альфа-Банк».

24 травня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Nissan Qashgai», державний номерний знак НОМЕР_1, яким на підставі доручення керував ОСОБА_4

Після ДТП позивач звернувся до відповідача з заявою про страховий випадок, надавши всі необхідні документи.

Відповідно до оцінки товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Асістанс-Україна» (далі - ТОВ «Юніверсал Асістанс-Україна») від 11 червня 2014 року, проведеної на замовлення ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування», сума майнових збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу позивача, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу склала 218 228 грн 04 коп., а дійсна ринкова вартість автомобіля - 227 255 грн 74 коп.

Відповідно до умов договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу, від 29 травня 2013 року, ліміт страхової суми складає 130 тис. грн.

Листом від 05 серпня 2014 року ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» повідомило позивача про виплату страхового відшкодування у розмірі 17 тис. грн, ураховуючи вартість залишків у сумі 113 тис. грн.

Відповідно до висновку оцінювача ОСОБА_5 від 19 серпня 2014 року про оцінку транспортного засобу, зробленого на замовлення ОСОБА_4, дійсна вартість післяаварійного транспортного засобу «Nissan Qashgai», державний номерний знак НОМЕР_1, склала 9 027 грн 70 коп.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем безпідставно прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 17 тис. грн, оскільки дійсна сума страхового відшкодування за мінусом вартості аварійного транспортного засобу має складати 120 972 грн 30 коп. (130 тис. грн - 9 027 грн 70 коп.).

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову у позові, виходив із його необґрунтованості. Зокрема, суд врахував висновок ТОВ «Юніверсал Асістанс Україна» від 11 червня 2014 року та дійшов висновку про те, що страховиком правильно визначено страхове відшкодування на рівні 17 тис. грн і обставин, які б указували на неправильність оцінки ТОВ «Юніверсал Асістанс Україна» не встановлено.

Проте з висновком апеляційного суду погодитися не можна з таких підстав.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», у випадках, коли в справі щодо одного й того ж предмета проведено декілька експертиз, у тому числі комплексну, комісійну, додаткову чи повторну, суд повинен дати оцінку кожному висновку з точки зору всебічності, повноти й об'єктивності експертного дослідження. Такій оцінці підлягають також окремі висновки експертів - членів комісійної чи комплексної експертизи, які не підписали спільний висновок.

Не повинна віддаватись перевага висновку експертизи лише тому, що вона проведена комісійно, повторно, експертом авторитетної установи або таким, який має більший досвід експертної роботи, тощо.

Проте на порушення вимог ст. ст. 213-215, 316 ЦПК України рішення апеляційного суду не містить будь-якої оцінки наявних у матеріалах справи висновківекспертиз, в рішенні відсутні мотиви, за яких апеляційний судпогодився з одним висновком та відхилив інший.

Так, із матеріалів справи вбачається, що згідно з оцінкою ТОВ «Юніверсал Асістанс-Україна» від 11 червня 2014 року ринкова вартість КТЗ до пошкодження - 227 255 грн 74 коп., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 218 228 грн 04 коп. (а. с. 30).

При цьому, висновок про залишок вартості післяаварійного транспортного засобу відсутній, тобто зазначені обставини експерт не досліджував.

Відповідно до висновку оцінювача ОСОБА_5 від 19 серпня 2014 року про оцінку транспортного засобу, дійсна вартість КТЗ до ДТП становить 227 255 грн 74 коп., вартість відновлювального ремонту КТЗ із урахуванням зносу - 218 228 грн 04 коп., а дійсна вартість післяаварійного транспортного засобу «Nissan Qashgai», державний номерний знак НОМЕР_1, у пошкодженому стані станом на 11 серпня 2014 року склала 9 027 грн 70 коп.

При цьому, експерт ОСОБА_5 встановив різницю між вартістю транспортного засобу на момент ДТП і вартість відновлювального ремонту в сумі 9 027 грн 70 коп., як ринкову вартість післяаварійного транспортного засобу.

З листа ПрАТ «СК «Альфа Страхування» вбачається, що інформація про вартість залишків ним була отримана із мережі Інтернет, що є допустимим відповідно до п. 14.4.2.3 частини ІІ договору добровільного страхування наземного транспорту від 29 травня 2013 року (а. с. 57).

Пунктом 14.4.2.3 вказаного вище договору страхування передбачено, що визначення розміру страхового відшкодування здійснюється, зокрема, на підставі довідкових даних, отриманих із ресурсів мережі Інтернет, що мають бути роздруковані експертом, із зазначенням дати отримання такої інформації та веб-адреси в мережі Інтернет (лише для визначення ринкової вартості транспортного засобу після настання страхового випадку) (а. с. 17).

Між тим, пропозицію про визначення вартості транспортного засобу в пошкодженому стані виставлено в мережу Інтернет самою страховою компанією ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування», а не експертом (а. с. 174).

Крім того, визначаючи суму страхового відшкодування у розмірі 17 тис. грн, страхова компанія враховувала звіт ТОВ «Юніверсал Асістанс-Україна» від 11 червня 2014 року. Водночас дії щодо отримання з мережі Інтернет і використання страховою компанією даних про ринкову вартість транспортного засобу вчинені у період із 12 до 16 червня 2014 року, тобто після завершення експертного дослідження.

Вирішуючи спір, суд на зазначене уваги не звернув.

Відповідно до п. 7.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду Державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, оцінка ДТЗ здійснюється переважно із застосуванням бази оцінки, яка відповідає ринковій вартості. Ринкова вартість ДТЗ ураховує його комплектність, укомплектованість і фактичний технічний стан, строк експлуатації, величину пробігу, умови, у яких він експлуатувався (зберігався), особливості кон'юнктури ринку регіону. Згідно з принципами зміни вартості, попиту та пропозиції значення ринкової вартості є змінною за фактором часу величиною, яка залежить від коливань ринкових цін на ДТЗ та його складові.

Проте ні з висновку ТОВ «Юніверсал Асістанс-Україна» від 11 червня 2014 року, ні з висновку оцінювача ОСОБА_5 від 19 серпня 2014 року не вбачається, що експертами були використані всі вихідні дані, передбачені вказаною вище Методикою, зокрема, величину його пробігу та інше.

Наведене свідчить, що апеляційний суд на порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи.

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.Ф. Хопта

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.П. Штелик