АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи:668/6608/15-ц Головуючий в 1 інстанції: Булах Є.М. Номер провадження 22ц/791/365/16 Доповідач - Іванова І.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого - Іванової І.П.

суддів: Базіль Л.В., Полікарпової О.М.,

секретар - Прушинська О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах Херсонської міської ради

на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 24 листопада 2015 року

по справі за позовом Херсонської міської ради до ОСОБА_2, третя особа: Комунальне підприємство «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради про визнання частково недійсним ордера на приміщення та усунення перешкод у розпорядженні власністю шляхом виселення,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року Херсонська міська рада звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Херсонської міської ради № 872 від 30 листопада 2012 року надано згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади міста гуртожитку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та інженерних комунікацій до нього, що перебувають у державній власності, та на балансі ВАТ «Херсонські комбайни». Рішенням Виконачого комітету Херсонської міської ради № 34 від 19 лютого 2013 року затверджено акт приймання-передачі до комунальної власності Херсонської міської ради територіальної громади зазначеного гуртожитку.

Ліквідатором ВАТ «Херсонські комбайни» ОСОБА_3 був виданий ордер № 90 від 25 травня 2012 року на зайняття приміщення НОМЕР_2 у гуртожитку по АДРЕСА_1 ОСОБА_2, однак позивач наголошує, що ордер видано з порушенням норм діючого законодавства, оскільки дане приміщення ніколи не було житловим, а являється нежитловим приміщенням, а саме приміщенням загального користування - кухнею.

У зв'язку з цим, Херсонська міська рада просила визнати частково недійсним ордер № 90 від 25 травня 2012 року, виданий Ліквідатором ВАТ «Херсонські комбайни» ОСОБА_2 на зайняття приміщення НОМЕР_2 та усунути перешкоди у здійсненні права розпорядження комунальним майном, шляхом виселення ОСОБА_2 із зайнятого приміщення НОМЕР_2 у гуртожитку по АДРЕСА_1.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 24 листопада 2015 року в задоволенні позовних вимог Херсонської міської ради відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Херсонської міської ради, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи та невірне тлумачення судом норм чинного законодавства, просить його скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Судом встановлено, що гуртожиток, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належав ВАТ «Херсонські комбайни» на підставі рішення Виконавчого комітету Херсонської міської ради № 176 від 21 липня 1987 року та мав статус житлового будинку відповідно до реєстраційного посвідчення НОМЕР_1, виданого 22 січня 1988 року Херсонським державним бюро технічної інвентаризації. Рішенням Господарського суду Херсонської області від 17 травня 2011 року ВАТ «Херсонські комбайни» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 29 травня 2012 року ліквідатором ВАТ «Херсонські комбайни» призначено ОСОБА_3, який видав ОСОБА_2 ордер № 90 від 25 травня 2012 року на зайняття приміщення НОМЕР_2 під літерами «а»,»б», «в» у гуртожитку по АДРЕСА_1.

Заслухавши доповідача, сторони, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що як на момент видачі ордеру, так і на момент розгляду справи приміщення НОМЕР_2 статусу нежитлове приміщення не має та не перебуває у загальному користуванні, позивачем не надано доказів того, що було порушено порядок видачі ордеру у розумінні ч. 1 ст. 59 Житлового Кодексу УРСР.

Такого висновку суд дійшов без врахування всіх обставин справи.

Неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, є, як передбачено ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, гуртожиток по АДРЕСА_1 належав ВАТ «Херсонські комбайни», рішенням Господарського суду Херсонської області від 17 травня 2011 року ВАТ «Херсонські комбайни» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 29 травня 2012 року ліквідатором ВАТ «Херсонські комбайни» призначено ОСОБА_3, який видав ОСОБА_2 ордер № 90 від 25 травня 2012 року на зайняття приміщення НОМЕР_2 під літерами «а»,»б», «в» у гуртожитку по АДРЕСА_1. Загальна площа, на яку видано ордер, складає 61,1 кв.м. Приміщення знаходиться на восьмому поверсі будинку. Рішенням Херсонської міської ради № 872 від 30 листопада 2012 року надано згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади міста гуртожитку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та інженерних комунікацій до нього, що перебувають у державній власності, та на балансі ВАТ «Херсонські комбайни». Рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради № 34 від 19 лютого 2013 року затверджено акт приймання-передачі до комунальної власності Херсонської міської ради територіальної громади зазначеного гуртожитку.

Відповідно до ст. 129 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Відповідачці ордер видано ліквідатором підприємства ОСОБА_3 (а.с.6). Згідно цього ордеру, ОСОБА_2 мала право зайняти три кімнати, в т.ч. кухню загального користування, яка знаходиться на восьмому поверсі.

В апеляційні скарзі зазначається, що ОСОБА_3 на мав права видавати ордера на заселення в гуртожиток. З цим доводом слід погодитись.

Відповідно ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон), ліквідатор як керівник підприємства-банкрута має право розпоряджатися лише тим майном, яке включено до ліквідаційної маси.

Згідно зі ст. 42 Закону усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі - банкруту, які передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Виходячи з того, що гуртожиток, де проживає відповідачка, не віднесено до ліквідної маси, ліквідатор не міг розпоряджуватися площею у гуртожитку.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що ухвалою господарського суду ОСОБА_3 призначено ліквідатором підприємства 29 травня 2012 року, а ордер він видав ОСОБА_5 25 травня 2012 року.

Статтею 59 ЖК УРСР передбачено, що ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.

Як вбачається з матеріалів справи, ордер видано ОСОБА_2 на три кімнати у гуртожитку, однак позивач просить визнати ордер частково недійсним та висилити відповідачку тільки з кімнати під номером НОМЕР_2.

Виходячи з того, що відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, колегія приходить до висновку про задоволення позову у тих межах, що заявлено.

Як в суді першої інстанції, так і при розгляді апеляції, були досліджені інвентарні справи: № 23868 з планами всіх поверхів будинку, № 99632 з планом квартири ОСОБА_2 Згідно інвентарної справи № 99632, ОСОБА_2 користується кімнатами на восьмому поверсі площею: 24,3; 18,8; 11,4. В плані восьмого поверху (інвентарна справа № 23868) кімната площею 24,3, якою користується ОСОБА_2 і яку вона показала на плані, зазначена цифрою XV з поміткою, що там встановлена газова плита. У експлікації, що додається до плану, вказані римськими цифрами підсобні приміщення. Цифрами VII та XV зазначені кухні. Представник позивача пояснила, що це кухні загального користування, рішення про переведення нежитлових приміщень у житлові не приймалось. В інвентарної справі № 23868 є витяг з протоколу № 8 засідання міської громадської комісії з житлових питань від 12 серпня 2014 року, рішенням комісії було переведено нежитлові приміщення у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 в жилі. Відносно кімнати, на яку ОСОБА_2 видано ордер № НОМЕР_2, такого рішення не прийнято.

ОСОБА_2 в суді першої інстанції просила застосувати строки позовної давності, вказавши, що позивач звернувся до суду с позовом, пропустивши строк позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи, позов було направлено поштою. Поштовий штемпель свідчить, що на пошту відправлення здано 25 травня 2015 року (а.с.12,13), тобто позивач своєчасно звернувся з зазначеним позовом до суду.

Не можна погодитись з доводом відповідача, що ОСОБА_2 права та інтереси позивача не порушуються.

Виходячи з того, що рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради від 19 лютого 2013 року № 34 затверджено акт приймання -передачі до комунальної власності Херсонської міської територіальної громади гуртожитку по АДРЕСА_1, позивач є власником зазначеного будинку.

Відповідно до ч. 2 ст. 327 ЦК України управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Посилання відповідача на те, що на момент видачі ордеру у гуртожитку відбулось переобладнання кімнат, не заслуговує на увагу, оскільки доказів цього стороною не надано.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України цього Кодексу.

Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Для відновлення права позивача відносно розпорядження кімнатою НОМЕР_2 ОСОБА_2 необхідно висилити з вказаної кімнати у будинку АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 317, 319, 327, 391 ЦК України, ст.ст.59, 129 ЖК УРСР, ст.ст.41, 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, ч.1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах Херсонської міської ради задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 24 листопада 2015 року скасувати.

Позов Херсонської міської ради задовольнити.

Визнати частково недійсним ордер № 90 від 25 травня 2012 року, виданий ліквідатором ВАТ «Херсонські комбайни» ОСОБА_2 на зайняття приміщення НОМЕР_2

Усунути перешкоди у здійсненні права розпорядження комунальним майном шляхом виселення ОСОБА_2 із зайнятого приміщення АДРЕСА_1

Рішення набуває чинності негайно, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий І.П. Іванова

Судді: Л.В. Базіль

О.М. Полікарпова