печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2016 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого : судді Матійчук Г.О.,

при секретарі: Бец В.А.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільній частковій власності, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом та просив стягнути з кожного з відповідачів на користь позивача 445 193 грн. 83 коп. як вартість 1/6 частини квартири АДРЕСА_1; припинити право власності ОСОБА_4 на 1/3 частину вказаної квартири; визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_5 право власності на 1/6 частину квартири за кожним на належну ОСОБА_4 частину квартири.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності. Власниками інших 2/3 частини квартири є ОСОБА_2 та ОСОБА_5. Позивач не користується спірною квартирою багато років і зареєстрований в іншому місці. ОСОБА_4 неодноразово звертався до відповідачів з пропозицією викупити його частину квартири або ж продати кватиру та поділити кошти, однак останні відмовляються. Оскільки виділити частку позивачу неможливо, а дійти згоди щодо компенсації вартості частки мирним шляхом сторони не можуть, позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх прав. Згідно висновку експерта вартість квартири становить 2 671 163 грн., а вартість частки позивача 890 387 грн. 66 коп.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник проти позову заперечували та просили відмовити у його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_5, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 16 грудня 1994 року квартира АДРЕСА_1, належить на праві власності ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 в рівних долях.

Згідно висновку експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження № 23/03-15 від 23 березня 2015 року дійсна (ринкова) вартість квартири АДРЕСА_1, за умови, що стан квартири задовільний на час проведення експертного дослідження, становить 2 671 163 грн.

Згідно заяви від 08 грудня 2015 року ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_2 про намір продати належну позивачу 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно вимог ст.ст. 355, 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до вимог ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

При вирішенні питання про стягнення грошової компенсації необхідно враховувати і загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників. При цьому необхідно також з'ясовувати, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки.

За змістом ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільній частковій власності ОСОБА_4 не надав жодних належних та допустимих доказів того, що його права як власника 1/3 частини квартири порушені відповідачами і позивач позбавлений можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належною йому часткою майна.

Крім того, з наданої відповідачем ОСОБА_2 довідки Печерського РУ ПФУ №957/06 від 26 лютого 2016 року вбачається, що відповідач отримує пенсію у розмірі 1 375 грн. 84 коп. щомісячно, що підтверджує її неможливість сплатити позивачу грошову компенсацію у розмірі 445 193 грн. 83 коп.

У позовній заяві ОСОБА_4 також просить припинити його право власності на 1/3 частину спірної квартири, залишивши поза увагою наступні вимоги закону.

Відповідно до ст. 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Кожен із перелічених в ст. 365 ЦК України випадків є самостійною підставою для застосування цієї норми.

ОСОБА_4, заявляючи вимогу про припинення його права власності на частку у квартирі та визнання права власності на неї за відповідачами, не підтвердив ту обставину, що припинення його частки у праві власності не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачів.

Враховуючи зазначене, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 317, 355, 356, 364, 365 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 27, 31, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільній частковій власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Г.О. Матійчук