УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Мартинюка В.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», ОСОБА_5 про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 27 лютого 2008 року між нею та Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», як позикодавцем, укладено кредитний договір № 37.3/СЖ-003.08.2 про відкриття відновлювальної кредитної лінії на споживчі цілі у розмірі 500 000 доларів США строком по 27 лютого 2011 року.

Пунктом 2 цього договору визначено зобов'язання відповідача щодо надання кредиту без встановлення строків виконання відповідних заяв, забезпечення позичальника консультативними послугами без встановлення строків надання і обсягів надання інформації, а також збереження банківської таємниці.

Пунктом 3 договору на неї покладено обов'язки щодо повернення кредиту і сплати процентів, пені, надання додаткової застави, забезпечення страхування предмету іпотеки, забезпечення його збереження, здійснення витрат на утримання, обмеження користування тощо.

Пунктом 8 договору передбачено, що у разі зміни облікової ставки НБУ, кредитної політики в Україні, економічної ситуації та кон'юнктури ринку тощо, відповідач має право змінити умови цього договору.

Вважає, що для неї, як споживача, договором встановленні жорсткі обов'язки, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом банку, як виконавця послуг та такі умови є несправедливими згідно з положеннями ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, перед укладанням кредитного договору банком не було надано їй письмову інформацію про орієнтовану сукупну вартість кредиту, договір не містить графіку платежів у розрізі сум погашення основного боргу та сплати процентів за користуванням кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом, що суперечить п. 2 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та кредитний договір у повному обсязі не відповідає Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженим постановою НБУ від 10 липня 2007 року № 168.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року позов задоволено.

Визнано недійсним кредитний договір № 37.3/СЖ-003.08.2 від 27.02.2008 року, укладений між ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк».

Визнано недійсним договір іпотеки від 27.02.2008 року, укладений між ОСОБА_5 та Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань за кредитним договором № 37.3/СЖ-003.08.2 від 27.02.2008 року.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на користь держави судовий збір в сумі 487 грн 20 коп.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року, оскільки воно законне та обґрунтоване.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що як на час укладення кредитного договору так і протягом дії цього договору позивач була згодна з умовами договору. Позивач була вільною як у виборі фінансових установ для отримання кредиту так і у виборі форми кредитування.

За умовами кредитного договору банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію та позичковий рахунок.

Відповідно до п. 2.1 договору банк зобов`язується надавати позичальнику кредити на загальну суму, що не перевищує розмір кредитної лінії, вказаний у пункті 1.1 цього договору, згідно з письмовими заявками позичальника.

Тобто, умовами договору було передбачено, що кредитні кошти у межах ліміту 500 000 доларів США будуть надаватися лише за письмовими заявками позичальника. Проте, повне погашення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами, у випадку, якщо позичальник скористається своїм правом та отримає кредит має відбутися не пізніше 27 лютого 2011 року.

Визнаючи кредитний договір недійсним з тих підстав, що сторони не визначили графік погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитним коштами суд першої інстанції не звернув уваги на те, що за умовами кредитного договору позивач мала право як отримати кредит у максимальному розмірі 500 000 дол. США, так і у меншому розмірі або взагалі не подавати письмову заявку на отримання коштів. А відтак визначення сторонами лише кінцевого строку погашення кредиту узгоджується з іншими умовами договору та не є підставами для визнання його недійсним.

З рішення Солом'янського районного суду міста Києва 22 грудня 2014 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 13 травня 2015 року вбачається, що банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором та здійснив видачу кредитних коштів позивачу у розмірі 500 000 доларів США.

Цим же рішенням встановлено, що сторони 28 серпня 2008 року внесли зміни до кредитного договору в частині розміру відсоткової ставки, яка дорівнює 17 % річних

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу про не дослідження належним чином копій оскаржуваного договору, не встановлення фактичних обставин, що мають істотне значення для справи та неправильне застосування до спірних правовідносин положень Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко В.І. Мартинюк О.М. Ситнік