АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Литвинюк І.М., Міцнея В.Ф.,

секретар Шерівська Ю.А.

за участю ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Новий» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Новий» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 листопада 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2010 року ПАТ «АК Банк «Новий»» звернулося до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 2401083,12 грн., яка виникла внаслідок порушення відповідачем взятих на себе зобовязань за кредитним договором № 34037008/05 від 30 вересня 2008 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 листопада 2015 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «АК Банк «Новий»» до ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «АК Банк «Новий»» просить вищезазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Вважає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що висновок суду про неотримання позичальником обумовлених кредитним договором коштів внаслідок відсутності реалізації договірних умов в частині забезпечення кредитного договору заставою та порукою, є помилковим, оскільки в заяві про видачу готівки стоїть підпис ОСОБА_1, що беззаперечно не спростовується висновком проведеною

_________________________________________________________________ справа № 22-ц/794/277/16 р. Головуюча у І інстанції Слободян Г.М.

категорія: 27 Доповідач Лисак І.Н.

по справі судово-почеркознавчої експертизою від 24.09.2015 року. Не надання суду та експерту оригіналу заяви на отримання кредитних коштів повязане виключно із закінчення строків на їх збереження відповідно до нормативних документів Національного банку України, тому не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача вважає рішення суду першої інстанції ухваленим відповідно до норм процесуального права на підставі вірно застосованих норм матеріального права, через що просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без змін. На спростування доводів апеляційної скарги посилається на п.228 Переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України, із зазначенням строків зберігання, затверджених Постановою правління НБУ № 601 від 08 грудня 2004 року (далі по тексту «Перелік»), в якому строк зберігання документів за кредитами становить 5 років, але з приміткою «після погашення позики», через що посилання апелянта про знищення заяви про видачу готівки на підставі п.303 цього Переліку є безпідставним.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та підстави звернення з вимогами до суду внаслідок виникнення між сторонами, за позицією позивача, кредитних зобовязань за договором № 3403708/05 від 30.09.2008 року (далі по тексту «Договір»), які заперечуються відповідачем.

Предметом дослідження та оцінки зібраних по справі доказів було підтвердження або спростування виконання банком як стороною договору взятих на себе зобовязань по наданню кредитних коштів позичальнику в сумі 1400000 грн., від чого залежало встановлення факту виникнення зобовязань у відповідача по поверненню кредитних коштів, сплати відсотків за їх користування та неустойки.

На підставі ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 58 ЦПК України).

В силу абз. 1 ч.1 ст. 60 ЦПК України та ч. 3 цієї норми кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

За ч.6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обовязковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст.212 цього Кодексу.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів керується наступним.

В силу ч.1 ст.11 та ч.3 ст.510 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Відповідно до чч.1та 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Абз.2 ч.1 ст.1046 параграфу 1 глави 71 ЦК України встановлено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В силу ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 1 гл. 1 розд. ІІІ Інструкції про касові операції у банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337 та чинної на момент укладення кредитного договору (далі Інструкція), до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать: заява на переказ готівки (додаток 6), прибутково-видатковий касовий ордер (додаток 7), заява на видачу готівки (додаток 8), прибутковий касовий ордер (додаток 9), видатковий касовий ордер (додаток 10 ), грошовий чек (додаток 11), а також рахунки на сплату платежів та документи, установлені відповідною платіжною системою для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковій формі. Пункт 2 гл. 3 цього розділу інструкції зазначає, що з каси банку готівка національної валюти видається, крім іншого, за заявою на видачу готівки фізичним особам з поточних, вкладних (депозитних) рахунків та фізичним і юридичним особам переказ без відкриття рахунку (з представленням юридичною особою довіреності на уповноважену особу) за операціями з клієнтами (видача кредиту тощо).

Абз. 2 п. 1.1 ч.1 розд. 1 Науково-технічних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 року, встановлює, що для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.

За правилами ч.1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Правовий аналіз зазначених норм дає можливість колегії суддів дійти до переконливого висновку, що на підтвердження обставини отримання позичальником кредитних коштів та/або спростування заперечень належним доказом є оригінал заяви про видачу готівки встановленого додатком № 8 цієї Інструкції зразка, строк зберігання якої згідно п.228 Переліку через непогашення позики не минув, і ненадання якого спростовує отримання позичальником коштів та підтверджує заперечення відповідача в частині невиконання кредитором п.1.1 кредитного договору по видачі коштів. Відсутність реалізації зобовязань за розд.2 Договору в частині забезпечення зобовязань договорами поруки та застави лише підсилюють такий висновок.

Таким чином, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 листопада 2015 року ухвалене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Новий» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді