солом`янський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Піддубняк І.О.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду із вищезазначеною заявою, в якій просить суд відстрочити виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року про стягнення на користь ПАТ «Дельта Банк» з ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору в сумі 621 865,13 грн., судові витрати, мотивуючи свої вимоги з урахуванням своїх пояснень та пояснень свого представника в судовому засіданні наступним.

Так, заявник визнає, що рішення набрало законної сили, на даний час здійснюється його примусове виконання. В той же час, просить відстрочити виконання рішення до 31.12.2016 оскільки 1)просить надати йому можливість виконати рішення в добровільному порядку наприкінці 2016 року, коли йому повернуть грошові кошти, які він позичив своїй знайомій, щоб «уникнути звернення стягнення на його нерухоме майно та інше майно, що перебуває в його власності», 2)заявник як «валютний» боржник вважає, що в разі якщо законодавчим органом буде коли-небудь прийняте рішення, яке врегулює питання особливостей погашення валютних кредитів, він отримає можливість погашення заборгованості на «пільгових» умовах, а не так як зазначено в рішенні суду, 3)на даний час в Конституційному Суді України перебуває на розгляді подання про неконституційність Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що, за переконанням представника заявника, є виключною підставою для відстрочення виконання вищезазначеного рішення суду про стягнення із заявника заборгованості за кредитним договором, і нарешті 4)на даний час заявник веде перемовини із ПАТ «Дельта Банк» щодо можливості реструктуризації заборгованості по кредиту, за яким вже стягнуто заборгованість на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Представник банку в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України. Його неявка не є перешкодою для розгляду заяви.

Заслухавши заявника та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 18.11.2014 задоволено позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» та стягнуто на його користь заборгованість за кредитним договором з заявника в сумі 621 865,13 грн., вирішено питання про судові витрати.

Також судовим розглядом встановлено, що зазначене рішення набрало законної сили та звернуто до примусового виконання.

Заявником не оспорюється, що на сьогоднішній день дане рішення в добровільному порядку ним не виконано.

В той же час, відповідно до ст.373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), зокрема, за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ в десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і лише у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання.

Як роз'яснено у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2013 року за №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду, потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність іншого майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, іншій надзвичайні події тощо)

До таких можна віднести обставини, які свідчать про те, що майнове становище боржника не дає змоги виконати вимоги виконавчого документа у встановлені строки чи є спосіб або порядок виконання більш вигідний для боржника.

Наведені заявником та його представником обґрунтування, покладені в основу необхідності відстрочення виконання рішення суду, яке набрало законної сили, не є за своїм змістом винятковими обставинами, які ускладнюють або унеможливлюють виконання такого рішення. Навпаки, заявник зазначає, що задоволенням даної заяви він має на меті «звільнити» своє майно від можливого звернення на нього стягнення під час примусового виконання рішення суду.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі № 1-7/2013, є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом .

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43)

Щодо перебування на розгляді в Конституційному Суді України подання щодо неконституційності законів чи окремих їх положень, то в даному випадку суд акцентує увагу заявника на тому, що суди розглядають справи на підставі тих законів, які є чинними на момент ухвалення таких рішень. Проте, навіть наведена обставина не є такою, що може згідно ЦПК України вважатися самостійною підставою для розстрочки виконання рішення суду.

Суд оцінивши наведені заявником та його представником обґрунтування поданої зави, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду до 31.12.2016, оскільки заявником не надано суду допустимих, переконливих доказів, які б свідчили про наявність виняткових обставин, що утруднюють виконання рішення і дають підстави для відстрочки його виконання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 373 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м.Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її оголошення.

Суддя: В.С. Кицюк