Провадження № 2/127/1327/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

16 січня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: прокурора Караваєвої В.В.,

представника позивача Марценюк Л.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Вінницької міської ради в інтересах дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач Служба у справах дітей Вінницької міської ради звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач ОСОБА_4 є батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Матір'ю дитини є ОСОБА_5, яка була позбавлена батьківських прав щодо сина на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.04.2011 року.

До 2011 року дитина ОСОБА_3 проживав у сім`ї батька ОСОБА_4, оскільки навесні 2011 року мати дитини ОСОБА_5 пішла з дому та не займалася вихованням сина протягом декількох місяців.

Проте, 25.05.2011 року відповідач написав заяву до служби у справах дітей про направлення сина до дитячої установи, тому що не бажав виховувати дитину самостійно.

З червня 2011 року по даний час хлопчик перебував на повному утриманні у дитячих закладах: з 30.06.2011 року по грудень 2013 року дитина перебувала у Вінницькому обласному спеціалізованому будинку дитини з ураженням центральної нервової системи та порушення психіки, а з грудня 2013 року по 04.11.2015 року виховувалась у закладі «Вінницький приватний православний навчально-виховний комплекс святого Миколая».

У даний час дитина перебуває у стаціонарному відділенні міської лікарні «Центр матері та дитини».

Під час перебування ОСОБА_3 у закладі «Вінницький приватний православний навчально-виховний комплекс святого Миколая» відповідач взагалі припинив родинні відносини з сином: жодного разу не відвідав дитину у закладі, не спілкувався з сином, не цікавився станом його здоров'я та розвитку, не надав жодної матеріальної допомоги. Фактично протягом двох останніх років відповідач злісно ухилявся від виконання батьківських обов'язків щодо малолітнього сина.

А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила позбавити ОСОБА_4 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та передати дитину на опікування органам опіки та піклування Вінницької міської ради; стягнути з ОСОБА_4 аліменти на користь та на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 30.11.2015 року до повноліття дитини, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Марценюк Л.Є. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечувала проти винесення заочного рішення суду.

Відповідач ОСОБА_4 до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення. Разом з тим, останній в попередньому судовому засіданні був присутнім, позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні останніх відмовити.

Оскільки, у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.

Вислухавши пояснення сторін, думку прокурора Караваєвої В.В., яка вважає, що позов слід задовольнити, оскільки останній відповідає інтересам дитини, показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії НОМЕР_2, виданого повторно відділом ДРАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області 01.06.2010 року, батьком дитини записаний ОСОБА_4, матір'ю записана ОСОБА_5 (а.с.6).

Судом встановлено, що згідно рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.04.2011 року у цивільній справі №2-1941/11 за позовом Служби у справах дітей Вінницької міської ради до ОСОБА_5, ОСОБА_4, в інтересах дітей ОСОБА_8, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, ОСОБА_5 позбавлено батьківських прав щодо її дітей ОСОБА_8, ОСОБА_3, а ОСОБА_4 позбавлено батьківських прав щодо дитини ОСОБА_8 (а.с.7-8).

Як вбачається з матеріалів справи до 2011 року дитина ОСОБА_3 проживав у сім`ї батька ОСОБА_4, оскільки навесні 2011 року мати дитини ОСОБА_5 пішла з дому та не займалася вихованням сина протягом декількох місяців.

Проте, 25.05.2011 року відповідач написав заяву до служби у справах дітей Вінницької міської ради про направлення сина до дитячої установи, у зв'язку із сімейними обставинами (а.с.11).

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 09.06.2011 року №1358 «Про направлення малолітніх дітей в інтернатні установи» малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, направлено до Вінницького обласного спеціалізованого будинку дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки строком на 6 місяців, у зв'язку з необхідністю проходження медичної реабілітації дитини.

28.11.2011 року відповідач звернувся із повторною заявою до служби у справах дітей Вінницької міської ради про продовження строку утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в дитячому будинку, у зв'язку з тим, що відповідач не встиг закінчити ремонтні роботи у будинку (а.с.13).

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 15.12.2011 року №3109 «Про продовження терміну перебування малолітніх дітей в інтернатній установі» продовжено термін перебування малолітнього ОСОБА_3 у Вінницькому обласному спеціалізованому будинку дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки строком на 6 місяців, у зв'язку з важким матеріальним становищем сім`ї (а.с.14).

Згідно заяви ОСОБА_4, адресованої Службі у справах дітей 20.12.2011 року вбачається, що відповідач прохав позивача про повернення йому сина ОСОБА_3, також зазначає, що працює не офіційно, однак кошти на утримання дитини у нього є (а.с.15).

Разом з тим, відповідача було повідомлено листом Служби у справах дітей від 27.12.2011 року №Б-31-19647/31-04-4 про недоцільність повернення відповідачу дитини на утримання та виховання, відповідачу запропоновано працевлаштуватись та надати довідку про доходи та спроможність утримувати, виховувати дитину (а.с.16).

В послідуючому відповідачем 14.06.2012 року була написана заява до служби у справах дітей Вінницької міської ради про продовження строку утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в дитячому будинку, у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем (а.с.17).

І, як наслідок, рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.06.2012 року №1595 «Про продовження терміну перебування малолітніх дітей в інтернатній установі» продовжено термін перебування малолітнього ОСОБА_3 у Вінницькому обласному спеціалізованому будинку дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки строком на 6 місяців, у зв'язку з важким матеріальним становищем сім`ї (а.с.18).

Таким чином, в період часу з 03.06.2011 року по 11.12.2013 року неповнолітня дитина ОСОБА_3 перебував у Вінницькому обласному спеціалізованому будинку дитини з ураженням центральної нервової системи та порушення психіки, що підтверджується довідкою даного закладу №1-9/225 від 11.12.2013 року (а.с.20).

Так, свідок ОСОБА_7, яка являється працівником Вінницького обласного спеціалізованого будинку дитини з ураженням центральної нервової системи та порушення психіки, суду показала, що за весь час перебування дитини, у даному закладі, тобто за 2,5 роки, відповідач декілька разів відвідував сина, проте будь-яких речей, іграшок, продуктів харчування, тощо дитині відповідач не приносив. З грудня 2013 року дитину було передано на виховання до закладу «Вінницький приватний православний навчально-виховний комплекс святого Миколая».

Із показань свідка ОСОБА_6, яка являється працівником Служби у справах дітей Вінницької міської ради, в судовому засіданні вбачається, що на протязі досить тривалого часу відповідач злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо малолітнього сина. Під час перебування сина у закладі «Вінницький приватний православний навчально-виховний комплекс святого Миколая» відповідач жодного разу не відвідав дитину у закладі, не спілкувався з сином, не цікавився станом його здоров'я та розвитку, не надав жодної матеріальної допомоги. Фактично протягом двох останніх років відповідач злісно ухилявся від виконання батьківських обов'язків щодо малолітнього сина.

Згідно довідки міської лікарні «Центр матері та дитини» м. Вінниці від 17.11.2015 року №1162 достовірно вбачається, що 04.11.2015 року до даного закладу за направленням Служби у справах дітей Вінницької міської ради було доставлено дитину ОСОБА_3, залишену без батьківського піклування для обстеження. За час перебування дитини у лікарні батьки та інші родичі не з'являлись, долею дитини не цікавились. Стан здоров'я дитини: здоровий. Дитина повністю обстежена. Ставиться питання щодо вирішення подальшого місця проживання (перебування) дитини (а.с.21).

Відповідно до інформації, наданої Вінницьким міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 17.12.2015 року №01-07/1013, який раніше здійснював соціальний супровід сім'ї як такої, що перебуває у складних життєвих обставинах, сім`я відповідача з17.02.2014 року по 17.07.2014 року знаходилась під супроводом ВМЦСССДМ. Під час супроводу ОСОБА_4 офіційно працевлаштувався, поліпшив побутові умови, вів здоровий спосіб життя. Син ОСОБА_4 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував в ДНЗ №30 при церкві Святого Миколая. Відповідач цікавився життям, здоров'ям та розвитком дитини. Однак, відповідач висловив бажання самостійно вирішувати свої власні та сімейні проблемні питання, тому сім`ю було знято із супроводу.

08.12.2015 року працівниками Вінницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді за вищевказаною адресою було проінспектовано помешкання ОСОБА_4, який мешкає у частині приватного будинку. Стан помешкання не жилий, будинок потребує капітального ремонту.

У розмові з відповідачем з'ясовано, що він з вересня 2014 року не відвідував сина, не цікавився його життям та вихованням. На всі запитання спеціалістів ВМЦСССДМ ОСОБА_4 не зміг надати чітких відповідей, не знає, в якому інтернатному закладі перебуває його син. На даний час ОСОБА_4 не має постійного місця роботи, проходить обстеження у Вінницькому міському протитуберкульозному диспансері.

Спеціалістами ВМЦСССДМ з відповідачем проведено виховну бесіду стосовно дотримання санітарно-гігієнічних умов проживання, ведення здорового способу життя, про відповідальність у разі невиконання батьківських обов'язків.

Зважаючи на існуючі факти безвідповідального ставлення ОСОБА_3 до виконання своїх батьківських обов'язків та недостатній рівень мотивації до змін ситуації на краще, існують ризики щодо нормального функціонування сім`ї (а.с.42).

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Вони повинні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Окрім того, відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Тому, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до вимог ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 суд приймає до уваги факт заперечення ним позовної заяви про позбавлення батьківських прав, що свідчить про його інтерес до дитини, його бажання бути батьком. Разом з тим, цього недостатньо для твердження того, що відповідач виконує батьківські обов'язки по відношенню до неповнолітнього сина, оскільки, з матеріалів справи достовірно встановлено свідоме ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Окрім того, суд враховує, що згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо дитини ОСОБА_3 від 24.11.2015 року №01-00-005-34309, наданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради, враховуючи невиконання батьком обов'язків по вихованню та утриманню дитини протягом тривалого періоду орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3-4).

Таким чином, вимога позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до неповнолітньої дитини ОСОБА_3 знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, так як є достатньо вмотивованою та ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України).

Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Одночасно з позбавлення батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Таким чином, з метою захисту прав та інтересів неповнолітнього ОСОБА_3 суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, шляхом позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та переданням дитини на опікування органам опіки та піклування Вінницької міської ради, стягненням з ОСОБА_4 аліментів на користь та на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 30.11.2015 року, до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі.

Окрім того, судовий збір в розмірі 1 218,00 грн. (за вимогу немайнового характеру) та судовий збір у розмірі 1 218,00 грн. (за вимогу майнового характеру), а всього 2 436,00 грн. підлягає стягненню з відповідача, так як згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.150, 155, 164-167, 180, 181 СК України, ст.ст.10, 60, 88, 215-218, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, передавши дитину на опікування органам опіки та піклування Вінницької міської ради.

Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь та на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 30.11.2015 року, до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати щодо сплати судового збору у розмірі 2 436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 00 коп. в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: