АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №653/1704/16-ц Головуючий в І інстанції Калімбет Л.І.
Провадження №22-ц/791/2143/2016 Доповідач: Вербицька Л.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретарОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7, на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 26 серпня 2016 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про захист честі, гідності та ділової репутації,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року ОСОБА_8 звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 06 травня 2016 року він випадково зустрівся з ОСОБА_7, матірю його колишньої дружини, біля будівлі Генічеської СЕС, по вул. Курасова в м. Генічеську, де відповідачка у присутності сторонніх осіб стала кричати на нього і заявляти, що нібито він побив її дочку, ОСОБА_6 і за це його необхідно посадити у в'язницю. Оскільки поруч знаходились перехожі люди, він не став відповідати на її безпідставні звинувачення і з'ясовувати звідки у неї такі відомості. Після надуманих звинувачень ОСОБА_7, через кілька днів він зустрів свого знайомого ОСОБА_9, з яким раніше працював в органах внутрішніх справ і який також повідомив, що нещодавно випадково зустрівся з ОСОБА_6, яка просила його допомогти посадити свого колишнього чоловіка за грати за нібито її побиття.

Оскільки поширена відповідачами інформація щодо побиття ОСОБА_6 не відповідає дійсності і є такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, ОСОБА_8 просив суд: визнати, що поширені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відомості, що він вчинив злочин, а саме: побив ОСОБА_6 є такими, що не відповідають дійсності та принижують його честь, гідність та ділову репутацію. Стягнути з відповідачів на його користь судовий збір.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 26 серпня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_8 задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, а також на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В письмових запереченнях ОСОБА_8, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність рішення, просить скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності встановлених законом підстав для їх задоволення, оскільки обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, і позивачем доведено, що поширена відповідачами інформація є недостовірною, порочить його честь, гідність та ділову репутацію.

Однак з такими висновками суду погодитися не можна оскільки до них суд дійшов в порушення норм матеріального і процесуального закону, що відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення.

Частиною 4 ст. 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сімї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації.

Частиною 1 статті 270 ЦК України передбачено, що відповідно до Конституції України фізична особа, має право на повагу до гідності та честі.

Згідно розяснень, що містяться у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року №1 (далі - Постанова) при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову є сукупність таких обставин : а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-якій спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове благо.

Під поширенням інформації слід розуміти : опублікування у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, в також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Пунктом 18 зазначеної постанови роз'яснено, що згідно з положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Звертаючись до суду з позовними вимогами ОСОБА_8 зазначав, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розповсюджували про нього неправдиві відомості, що принижують та порочать його честь, гідність, ділову репутацію, а саме те, що він здійснив побиття ОСОБА_6

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами існували родинні відносини після припинення яких між ними склалися неприязні стосунки. Ці обставини сторонами не заперечуються.

Дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази, оцінивши встановлені у справі обставини, на які позивач посилався, як на підставу для задоволення своїх вимог, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог щодо поширення відповідачами недостовірної інформації, оскільки посилання позивача на факт поширення відповідачами такої інформації щодо нього мають неконкретний характер, зокрема вони не містять детальні посилання на те, коли, де, за яких обставин та яку саме (дослівно) інформацію поширювали відповідачі.

В порушення вимог ст.277 ЦК України та ст.10 ЦПК України позивачем не доведений юридичний склад правопорушення, а саме поширення інформації, а також те, що така інформація порушує його особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Наявні в матеріалах справи докази поширення інформації, а саме заява ОСОБА_9 (а.с.7) безпідставно прийнята судом до уваги, оскільки така заява у відповідності до норм чинного законодавства не є належним доказом у даних правовідносинах. ОСОБА_9 не був присутнім у судовому засіданні і не надавав особистих пояснень в якості свідка.

Пояснення свідка ОСОБА_10, що були надані в суді першої інстанції, також не підтверджують факт поширення відповідачами недостовірної інформації відносно позивача. З його пояснень вбачається, що ОСОБА_7 особисто розмовляла з позивачем біля будівлі Генічеської СЕС, між ними виник конфлікт, а він був лише випадковим слухачем їхньої розмови. Його пояснення не містять інформації, що ОСОБА_7 поширювала недостовірну інформацію відносно позивача особисто йому або будь-яким іншим особам.

Відповідно до вимог, передбачених ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки позивачем належних та допустимих доказів у підтвердження факту поширення відносно нього недостовірної інформації перед іншими особами, яка б порочила його честь, гідність та ділову інформацію, а також те, що така інформація порушує його особисті немайнові права суду не надано, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги. Крім того, суд не застосував норми матеріального закону, що регулюють спірні правовідносини та послався на розяснення Постанови Пленуму Верховного суду України, яка втратила чинність.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є такими, що ґрунтуються на нормах матеріального права, а рішення суду ухвалене з порушенням норм чинного законодавства і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог із наведених вище підстав.

На підставі ст.ст.270, 277 ЦК України, керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7, задовольнити.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 26 серпня 2016 року скасувати, ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 судовий збір на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в розмірі по 303,16 грн. кожному.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.І.Вербицька

Судді: А.Г.Колісниченко

ОСОБА_3