У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Юровської Г.В., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Закарпатської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов'язання надати житло та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 07 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що вона та її сім'я є потерпілими від аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України від 28 лютого 1991 року № 796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796). У 1995 році її сім'ї було надано направлення на відселення із зони гарантованого добровільного відселення, де вони проживали - смт Лугини Житомирської області, із правом отримання житла у м. Хуст Закарпатської області.

На той період вона мала посвідчення постраждалої від аварії на ЧАЕС 3 категорії. У квітні 2008 року їй було присвоєно статус інваліда, захворювання якого пов'язане з Чорнобильською катастрофою, а отже потерпілої 1 категорії. Про зміну свого статусу вона повідомила місцеві органи влади, де перебувала на квартирному обліку - Хустську міську раду, з нагадуванням про те, що потерпілі 1 категорії відповідно до п. 10 ст. 20 Закону № 796 мають позачергове право на отримання житла і повинні бути забезпечені ним не пізніше одного року з дня отримання заяви. Але до теперішнього часу вона так і не отримала житло у м. Хуст Закарпатської області, а отже відповідачі шляхом своєї бездіяльності порушили її право.

На підставі наведеного вище ОСОБА_4 просила суд визнати незаконними дії відповідачів, зобов'язати відповідачів надати їй житло та стягнути з відповідачів у рівних частинах на її користь моральну шкоду в сумі 10 тис. грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 07 серпня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, а саме: позачергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов (включаючи сім'ї загиблих або померлих громадян). Особи, зазначені в цьому пункті, забезпечуються жилою площею протягом року з дня подання заяви, для чого місцеві ради щорічно виділяють 15 відсотків усього збудованого житла (в тому числі підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності). Кабінет Міністрів України щорічно виділяє обласним державним адміністраціям цільовим призначенням капітальні вкладення відповідно до кількості сімей, що потребують поліпшення житлових умов. Фінансування будівництва здійснюється з Державного бюджету України. Крім загальних підстав, передбачених законодавством України, такими, що потребують поліпшення житлових умов, визнаються особи, які забезпечені жилою площею нижче рівня середньої забезпеченості громадян у даному населеному пункті або які проживають у комунальних квартирах.

Суд першої інстанції з висновком якого погодився і апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, обґрунтовано виходив із відсутності протиправних дій чи бездіяльності з боку відповідачів щодо суб'єктивних житлових прав ОСОБА_4 Зокрема, відповідно до рішень виконавчого комітету Хустської міської ради від 06 березня 2013 року № 45 та від 07 лютого 2014 року № 14 затверджено списки громадян, які користуються позачерговим правом отримання житла, відповідно до якого ОСОБА_6 рахується першим, а ОСОБА_7 значить під № 2. Крім того, судом встановлено, що виконавчий комітет Хустської міської ради у 2013-2014 роках коштів на виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом таких громадян у частині забезпечення житлом не отримував, а новозбудоване житло у цей період не вводилось в експлуатацію.

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що судами при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду першої інстанції, з якими погодився й апеляційний суд, не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області

від 16 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 07 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана