Провадження № 22-ц/779/1096/2016
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів: Ковалюка Я.Ю., Соколовського В.М.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю: представника апелянта ОСОБА_2- ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» про зобовязання вчинити дії, - за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 13 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

В вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з даним позовом, вимоги якого уточнила під час розгляду справи, та просила зобовязати ДМП «Івано-Фраінквськтеплокомуненерго» провести теплоізоляцію системи теплопостачання у квартирі АДРЕСА_1 корпус,2 в м. Івано-Франківськ шляхом виконання робіт по теплоізоляції труб системи теплопостачання, що проходять через житлову кімнату, кухню та ванну кімнату з обовязковим складеним відповідного акту, зобовязати відповідача припинити нарахування оплати за послуги теплопостачання та гарячого водовідведення у квартирі. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що у зазначеній квартирі відсутні прилади обігріву системи централізованого опалення ще з часу вселення позивача. Відрізання батарей здійснювалось працівниками ДМП «Теплокомуненерго» кілька років тому через існування в попереднього наймача комунальної заборгованості. Фактично централізованим опаленням позивач не користується, в квартирі встановлені електричні батареї. Через складне матеріальне становище для позивача є обтяжуючим повторне встановлення батарей на користування централізованим опаленням, в звязку з чим вважає свої вимоги підставними.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 13.04.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, вважаючи що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без зясування фактичних обставин справи, що мають важливе значення для вирішення спору, з застосуванням законодавства, яке не підлягає застосуванню до даних правовідносин, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що комунальні послуги оплачуються при умові існування договору. З часу звернення до відповідача про вирішення питання відключення квартири від мережі центрального опалення та вчинення дій щодо теплоізоляції стояків, що проходять через квартиру, з часу надання правовстановлюючих документів на право власності на квартиру позивач не отримувала жодного повідомлення про необхідність підписання договору. За відсутності приладів обігріву неможливим є отримання тепла та послуг з теплопостачання. Хоча право власності на квартиру отримано у вересні 2013 року, потрапити до житла позивач змогла тільки 23.12.2015 року, що вбачається з складеного акту державного виконавця, а проживати розпочала тільки 12.05.2016 року. Проте нарахування заборгованості за тепло розраховане з 01.04.2014 по 01.09.2015 року. Вважає, що при відсутності приладів обігріву у квартирі, недотриманні взагалі послуг із подачі тепла у квартиру є доцільним та правомірним здійснення теплоізоляції залишків труб стояків, що проходять через належну квартиру. Вказує, що немає наміру встановлювати індивідуальне опалення чи відключатись від системи централізованого теплопостачання, а тільки користуватись електричними батареями. Представниками відповідача, як теплопостачальної організації не розяснено право користувача звернутись для складення акту про нижчий за допустимий рівень температурного режиму у квартирі (менше 12 градусів) та/або в між опалювальний сезон відновити систему опалення у квартирі шляхом монтажу батарей. ОСОБА_2 просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Даним вимогам законодавства оскаржуване рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач дозволу міжвідомчої комісії на відключення від мережі централізованого опалення та технічних умов на встановлення індивідуального опалення не отримувала, як і попередній користувач, а тому таке відключення є самовільним і не відповідає встановленому порядку.

Відповідно до Свідоцтва про право власності від 06.09.2013 року квартира АДРЕСА_1 корп.2 в м. Івано-Франківську належить на праві спільної сумісної власності 5 особам в т.ч. ОСОБА_2, яка зареєстрована з 2002 року в житлі однак не проживала, трьом її сестрам та сину (а.с.13).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17.12.2010 року визнано ОСОБА_5, як наймача житла, такою що втратила право користування цією квартирою, а рішенням Івано-Франківського міського суду від 03.06.2014 року, яке набрало законної сили 19.06.2014р., ОСОБА_5 примусово виселено з квартири.

23.12.2014 року складено акт державного виконавця про виселення ОСОБА_5 з квартири. Як вказує позивач, вона та інші співвласники фактично проживати в даній квартирі з травня 2015 року.

Встановлено, що відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року (далі - Правила) ДМП «Івано-Фраінквськтеплокомуненерго» надавало мешканцям квартири №147 в будинку 6/корп.2 по вул. Сухомлинського,6 послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання.

В червні 2014 року позивач зверталася до відповідача про відмову в користуванні послугами теплопостачання та гарячого водопостачання. Як вбачається з копії складеного ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» акту в червні 2015 року в квартирі демонтовані батареї на кухні та в кімнаті, окрім змійовика в ванній кімнаті.

Відповідно до п. 25 зазначених Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (у редакції зі змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 6 листопада 2007 року № 169), установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Крім того, внесені зміни унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку та дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Єдиною підставою для зміни або припинення прав та обов'язків між виконавцем і споживачем комунальних послуг з опалення є затверджений постійно діючою міжвідомчою комісією акт про відключення від мереж центрального опалення.

Самовільне відключення квартири від теплопостачання без дотримання встановленого порядку не породжує правових наслідків як для осіб, які надають послуги з теплопостачання, так і для тих, кому ці послуги фактично надаються.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1706 цс15.

Таким чином, попередній наймач житла самовільно відключила вищевказану квартиру від мереж централізованої системи опалення, і припинення з цих підстав нарахування оплати за комунальні послуги є безпідставним.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Також, статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що одним із основних обов'язків споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Відповідно до ст.19 зазначеного Закону споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Крім того, відповідно до п.21. Правил плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) а відтак перерахунок заборгованості споживача, виходячи з відсутності радіаторів у квартирі є безпідставним.

Також судом вірно вказувалось, що теплоізоляція залишків труб із заглушками що залишилися в квартирі може бути здійснена самостійно власниками квартири, оскільки правові передумови такої вимоги до відповідача взагалі відсутні.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обставини справи з'ясовано всесторонньо і повно та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, обґрунтованості якого доводи апеляційної скарги не спростовують.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 13 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Я.Д. Горблянський

ОСОБА_6

ОСОБА_7