АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/1043/2016 р Головуючий в І інстанції Коваль В.О.
Доповідач Полікарпова О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2016 року травня місяця 25 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1
суддівОСОБА_2
ОСОБА_3
за участі секретаряОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6 на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 09 лютого 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення І типу №10003/0407 філії Дніпровського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі ПАТ «Ощадбанк», Банк) до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ПАТ «Державний ощадний банк України», ОСОБА_7, третя особа нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_8 про визнання договору застави майна та кредитного договору недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулось до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 25 грудня 2007 року між Банком в особі філії Інгулецьке відділення № 7857 та ОСОБА_6 укладений кредитний договір № 5077 про надання останньому кредитних коштів в сумі 70000 грн. зі сплатою 14% річних, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 25 грудня 2012 року.

На забезпечення виконання зобовязання за цим кредитним договором 30 вересня 2010 року між ВАТ «Державний ощадний банк» та 13 особами-боржниками, у тому числі й ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено договір поруки, за яким поручитель ОСОБА_7 зобовязався перед Банком відповідати за виконання боржниками зобовязань за кредитними договорами, у тому числі й за кредитним договором №5077, укладеним 25 грудня 2007 року зі ОСОБА_6

Також кредитний договір був забезпечений заставою, у відповідності до договору застави майна, зареєстрованого в реєстрі за №5556 та посвідченого нотаріусом ОСОБА_8 Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області, предметом застави є транспортний засіб трактор колісний ХТЗ-121, 2007 року випуску.

19 жовтня 2012 року між Банком, позичальником ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено угоду про покладення на останнього виконання грошових зобовязань позичальника за кредитним договором №5077 від 25.12.2007 року.

Відповідачі не виконували належним чином свої зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 14 січня 2013 року було стягнуто на користь Банку зі ОСОБА_6 заборгованість за кредитом в сумі 75 827, 29 грн.

На даний час, звертаючись до суду із позовом, позивач вказував, що відповідно до попереднього судового рішення заборгованість була визначена станом на 11.07.2012 року, а тому, враховуючи, що кредит надавався строком до 25.12.2012 року, Банком донараховано відсотки за користування кредитом до цієї дати, а також нараховано штрафні санкції за час несвоєчасного повернення кредитних коштів. Таким чином, станом на 01.12.2014 року заборгованість ОСОБА_6 за кредитним договором складає 100 441,65 грн., яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів.

ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ І типу №10003/0407 філії Дніпровського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_7І, в якому просить визнати укладений 25.12.2007 року між ним та Банком договір застави майна та кредитний договір недійсними. Обгрунтовуючи свій позов, зазначає, що кредит надавався для здійснення оплати за новий транспортний засіб (трактор колісний), однак гроші за цим договором отримав ОСОБА_7, а договір купівлі-продажу трактору визнано судом недійсним, оскільки трактор фактично не придбавався.

Позивач вважає, що його волевиявлення при укладанні кредитного договору не було вільним, відповідачі за зустрічним позовом ввели його в оману.

Крім того, Банком було порушено умови укладання кредитного договору, оскільки особисто він до Банку не звертався, будь-яких документів для оформлення кредиту не надавав.

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 09 лютого 2016 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ І типу №10003/0407 філії Дніпровського обласного управління АТ «Ощадбанк» задоволено.

Стягнуто солідарно зі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 5077 від 25.12.2007 року в сумі 100 441, 65 грн., що складається з:

- 34 759,34 грн. простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам;

- 12 136,61 грн. - пені за несвоєчасне повернення кредиту;

- 7 332,37 грн. - пені за несвоєчасне повернення відсотків;

- 5 767,79 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу;

- 3 689,05 грн. - 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків;

- 22 425, 93 грн. - втрат від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу;

- 14 330, 56 грн. втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 про визнання договору застави майна та кредитного договору недійсними відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6 подала на нього апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення по суті зустрічних позовних вимог.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу інша сторона її доводи не визнає, вважає, що судом ухвалено законне та справедливе рішення.

Заслухавши доповідача, осіб, які зявились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із того, що умови кредитного договору, укладеного між Банком та ОСОБА_6 були погоджені сторонами відповідно до закону та останній проти них не заперечував, що підтверджується його підписом у кредитному договорі. Також, укладаючи 25.12.2007 року договір застави майна та 30.09.2010 року договір поруки ОСОБА_6 не ставив питання про недійсність кредитного договору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5 і 6 ст.203 цього Кодексу саме в момент вчинення правочину.

Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Частиною 2 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України визначено, що договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

У статті 1051 ЦК, яка поширюється й на кредитний договір зазначено, що у випадку, коли договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші насправді не були одержані позичальником від позикодавця. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що 25 грудня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Інгулецьке відділення № НОМЕР_1 «Ощадбанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № 5077 про надання кредитних коштів в сумі 70000 грн., зі сплатою 14% річних. Кредит надавався на 60 місяців для здійснення оплати за новий транспортний засіб (а.с.13-16). З умовами кредитного договору позивач за зустрічним позовом ознайомлений, про що свідчить його підпис на кожній сторінці договору і свій підпис він не заперечує.

Також, зі змісту пункту 9.1. оскаржуваного договору вбачається, що договір сторонами прочитаний, відповідає їх намірам та досягнутим домовленостям, що засвідчуються сторонами, які діють у повній відповідності з наданими їм повноваженнями та повним розумінням предмета та змісту договору.

30 вересня 2010 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», 13 особами - боржниками, в їх числі і ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено договір поруки, за яким поручитель ОСОБА_7 зобовязався перед банком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржниками зобовязання за кредитними договорами в тому числі і за кредитним договором № 5077 від 25.12.2007 року, укладеним зі ОСОБА_6 (а.с.222).

19 жовтня 2012 року ПАТ «Державний ощадний банк України», ОСОБА_6 та ОСОБА_7 уклали угоду про покладення на третю особу ОСОБА_7, виконання грошових зобовязань позичальника за кредитним договором № 5077 від 25 грудня 2007 року, відповідно до п.1 якої позичальник ОСОБА_6 покладає на третю особу виконання в цілому грошових зобовязань позичальника за кредитним договором, а третя особа погоджується виступити в якості безпосереднього виконавця таких грошових зобовязань (а.с.17-19).

Також в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором 25 грудня 2007 року був між Банком та ОСОБА_6 був укладений договір застави майна, а саме транспортного засобу (трактор колісний) МТЗ-80, 2007 року випуску (а.с.169-171).

09 червня 2011 року сторони уклали додаткову угоду до договору застави майна, де змінили марку заставного трактора замість «МТЗ-80» зазначили «ХТЗ-121». Інші параметри (номери агрегатів, державний реєстраційний номер) залишились незмінними.

Відповідно до п.1.1 договору застави заставодавець ОСОБА_6 передає в заставу належне йому на праві власності майно трактор колісний МТЗ-80, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2. Право власності на майно підтверджується свідоцтвом про реєстрацію машини серії АБ №404094, виданим 24.12.2007 року підрозділом держтехнагляду в Софіївському районі Дніпропетровської області. Вартість предмета застави визначена на підставі договору купівлі-продажу від 28.08.2007 року. Оскаржуваний договір застави посвідчений нотаріально.

Отже ОСОБА_6 було надано Банку реєстраційний документ, який підтверджує його право власності на заставне майно.

Посилання в апеляційній скарзі на той факт, що рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 03.08.2015 року біржовий договір купівлі-продажу №31 від 28.08.2007 року транспортного засобу (трактор колісний) ХТЗ -121, 2007 року випуску визнано недійсним колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки про недійсність договору застави вони не свідчать, а лише дають підстави припускати можливі ускладнення для Банку при зверненні стягнення на предмет застави.

Всі викладені позивачем обставини укладення кредитного та заставного договорів не вказують на відсутність у нього волевиявлення на їх укладення, як і на те, що він діяв під впливом обману. А ту обставину, що він не отримував гроші за кредитним договором письмовими доказами ОСОБА_6 не довів.

Пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_6, діючи в інтересах ОСОБА_7 уклав оскаржувані договори, розраховуючи, що останній буде здійснювати погашення боргу. Під час укладення договорів він, як сторона договору, діяв недобросовісно, надаючи Банку недостовірну інформацію про доходи і заставне майно.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у визнанні оспорюваних договорів недійсними.

Однак колегія суддів не погоджується з розрахунком, наданим Банком, оскільки він не узгоджується з умовами кредитного договору. Під час розгляду справи в апеляційному суді Банк неодноразово звертався з клопотаннями про відкладення розгляду справи у звязку із тим, що не міг обгрунтувати розмір нарахованих процентів. 26.07.2016 року Банк надіслав електронною поштою службову записку, на сторінці 155 якої є висновок про те, що загальна сума заборгованості ОСОБА_6 по кредитному договору від 25.12.2007 року №5077, яку було погашено за рахунок коштів відділення, становить 30231,39 грн. (кредит 0,00 грн. та відсотки 30231,39 грн. (а.с. 343)

Колегія суддів вважає неспроможними доводи представника Банку про те, що у розрахунок процентів, доданий до позовної заяви слід включати період з період з січня 2008 року, оскільки заборгованість по процентам станом на 11.07.2012 року вже визначена попереднім рішенням суду.

Так, предметом позовних вимог Банку на даний час є стягнення процентів, які нараховані за період, неохоплений попереднім судовим рішенням, а саме з 12.07.2012 р. по 25.12.2012 року, тобто за 5 місяців 13 днів. Враховуючи те, що за графіком позичальник ОСОБА_6 мав погашати кредитну заборгованість рівними платежами, щомісячний розмір процентів становив 788,57 грн. або 763,14 грн. (в залежності від кількості днів у місяці), то загальна сума боргу по процентах в межах позовних вимог складає 3892 грн., що підтвердив Банк в уточненому розрахунку (а.с. 343-346).

Також, у звязку із тим, що зменшилась сума боргу за процентами, Банк зменшив пеню, 3 % річних та інфляційні втрати за несвоєчасне повернення процентів, і за уточненим розрахунком пеня по процентах складає 1349, 70 грн., 3% річних за несвоєчасне їх повернення - 676, 18 грн.

Разом з тим, втрати від інфляції за несвоєчасне повернення основного боргу та процентів нараховані Банком поза межами строку позовної давності, з 01.05.2008 року, тоді як до суду позивач звернувся у грудні 2014 року. Це дає підстави колегії суддів виключити з розрахунку суми, нараховані до грудня 2011 року і, таким чином, втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу підлягають зменшенню до 2888, 65 грн., а втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів - до 996, 87 грн.

Отже, загальна сума боргу, який підлягає стягненню з відповідачів становить 26710. 93 грн. ( прострочена заборгованості по нарахованим відсоткам 3892 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 12136,61 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 1349,70 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу 5767,79 грн.; 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків 676,18 грн.; втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу 2888,65 грн.; втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів 996,87 грн.).

Відповідно, підлягає пропорційному зменшенню стягнутий з відповідачів судовий збір.

Рішення щодо стягнення боргу з поручителя ОСОБА_7 ніким не оскаржувалось, а тому апеляційним судом не переглядалось. До того ж, в матеріалах справи є заява останнього, де він просить покласти обовязок по поверненню боргу особисто на нього.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 09 лютого 2016 року змінити.

Позов ПАТ «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Стягнути солідарно зі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором №5077 від 25 грудня 2007 року в сумі 26710. 93 грн., що складається з:

3892 грн. простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам;

12136,61 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту;

1349,70 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків;

5767,79 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу;

676,18 грн. 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків;

2888,65 грн. втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу;

996,87 грн. втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів, а також судовий збір в сумі 267,10 грн., по 133,55 грн. з кожного.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий підпис ОСОБА_1

Судді два підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3

З оригіналом згідно:

Копія рішення оформлена 23 серпня 2016 року

Рішення набрало законної сили 17 серпня 2016 року

Суддя О.М. Полікарпова

Секретар

судового засідання ОСОБА_4