АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/362/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 54 Пироженко (В.Д.) В. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретаріОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення заборгованості по заробітній платі, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовною заявою до ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення заборгованості по заробітній платі вказуючи, що 09 червня 2015 року він був звільнений з займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України, згідно наказу №5/7к у звязку зі скороченням штату працівників і вважає звільнення незаконним.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказував, що він з 06 лютого 2013 року обіймав посаду начальника охорони Косарського МПД ДП «Укрспирт», маючи в підпорядкуванні 20 охоронців.

Навесні 2015 року між ним та керівником Косарського МПД ДП «Укрспирт» виник конфлікт, внаслідок чого йому було запропоновано звільнитись за власним бажанням, на що останній не погодився. Оскільки дії керівника підприємства мали ознаки злочину, то він звернувся з заявами до ДП «Укрспирт» Мінагрополітики, обласну прокуратуру та СБУ. Подані заяви залишились без реагування, а ДП «Укрспирт» прийнявши до уваги подання керівника Косарського МПД видало наказ про скорочення його посади. На дату звільнення його з посади на підприємстві були вакантні посади, але вони не були запропоновані йому, що є суттєвою обставиною.

Згідно умов трудового договору йому не була виплачена матеріальна допомога на оздоровлення з 2011 року по 2015 рік.

А тому, позивач просив визнати незаконним наказ № 5/7 к від 09 червня 2015 року про звільнення та стягнути з відповідача на його користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу і заборгованість по заробітній платі в сумі 17688,72 грн.

В судовому засіданні, позивач ОСОБА_5 та його представник заявлені позовні вимоги уточнили та просили визнати незаконним наказ №5/7к від 09 червня 2015 року про звільнення, поновити позивача на роботі та стягнути з відповідача на користь позивача середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу і заборгованість по заробітній платі в сумі 17688,72 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено частково та скасовано наказ № 5/7 від 09 червня 2015 року про звільнення ОСОБА_5 з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України, поновлено ОСОБА_5 на посаді начальника охорони ДП «Укрспирт» Косарського МПД, стягнуто з ДП «Укрспирт» на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09 липня 2015 року по 11 грудня 2015 року в сумі 22 532,06 грн., в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить змінити рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2015 року в частині скасування наказу ДП «Укрспирт» № 5/7-к від 09 червня 2015 року та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 щодо скасування наказу ДП «Укрспирт» № 5/7-к від 09 червня 2015 року та стягнути з позивача на користь ДП «Укрспирт» судовий збір за апеляційне оскарження судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони по справі, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції до залишення без змін з наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції прийшов до висновку, що розірвання трудового договору за п.1 ст.40 КЗпП України з позивачем не відповідає вимогам трудового законодавства, а тому позивач повинен бути поновлений на тій же посаді із виплатою йому середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, оскільки позивачу не були запропоновані взагалі ніякі вакантні посади, що і послужило написання ним заяви про розірвання трудового договору.

Так, судом установлено, що 01.03.2011 року позивач був прийнятий на роботу начальником зміни охорони Косарського місця провадження діяльності ДП «Укрспирт», згідно з наказом від 01.03.2011 року.

06.02.2013 року позивач переведений начальником охорони даного підприємства згідно з наказом № 4/7к від 12.02.2013 року.

Міністерство аграрної політики та продовольства України з метою зменшення адміністративних витрат звернулось до керівництва ДП «Укрспирт» з листом щодо проведення оптимізації кадрів ДП «Укрспирт» шляхом їх скорочення.

05.03.2015 року на виконання вказаного листа, ДП «Укрспирт» прийнято наказ № 95 «Про внесення змін до штатного розпису».

15.04.2015 року керівник Косарського МПД ДП «Укрспирт» ОСОБА_6 звернувся до ДП «Укрспирт» зі службовою запискою про внесення змін до штатного розпису Косарського МПД ДП «Укрспирт», а саме вивести із штату розпису підприємства посаду начальника охорони.

22.05.2015 року наказом № 2/7 в.о. директора заступником директора ДП «Укрспирт» ОСОБА_7 винесено наказ «Про внесення змін до штатного розпису Косарського МПД ДП «Укрспирт», яким затверджено зміни до штатного розпису Косарського МПД, як складової частини зведеного штатного розпису ДП «Укрспирт», яким було виведено посаду начальника охорони.

28 травня 2015 року листом за № 336 позивачу ОСОБА_5 направлено копію наказу ДП «Укрспирт» від 22.05.2015 року із змінами до штатного розпису та попередження про звільнення для ознайомлення (а.с.6-9).

Одночасно з попередженням про скорочення позивача було повідомлено про відсутність вакантних посад, що відповідають його кваліфікації, та пропозиція щодо інших посад, перелік яких додається.

При цьому, судом першої інстанції установлено, що позивачу було направлено лише попередження, наказ ДП «Укрспирт» та зміни до штатного розпису, а перелік вакантних посад позивачу не направлявся.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником, або уповноваженим ним органу у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення штату працівників. Звільнення з цієї підстави допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу ( частина друга ст.40 КЗпП України).

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року розяснено, що розглядаючи трудові спори, повязані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобовязані зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом законодавства, що регулює вивільнення працівників, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу, або що власник не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджував ся він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 01.04.2015 року у справі № 6-40цс15, частиною другою статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підставі, зазначених у п.1,2,6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою на іншу роботу.

Власник є таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст.40 ,ч.3 ст.49-2КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому, роботодавець зобовязаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обовязок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ст. 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обовязок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади, які були на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Проте, судом першої інстанції установлено, що позивачу не були запропоновані взагалі ніякі вакантні посади, що і послужило написання ним заяви про розірвання трудового договору.

З наданих суду відповідачем повідомлення переліку вакантних посад, станом на 09.06.2015 року в ДП «Укрспирт», на підприємстві існувало 434 вакантних посади, які запропоновані позивачу не були (а.с.84-93).

09.06.2015 року відповідачем був виданий наказ № 5/7к про звільнення позивача ОСОБА_5 з роботи з 09.06.2015 року у звязку зі скороченням штату працівників за п.1.ст.40 КЗпП України (а.с.10).

Наведеною нормою права (ст.40 п.1 КЗпП України ) врегульований порядок звільнення працівника з ініціативи власника. Цими нормами не передбачено подання працівником заяви про згоду на його звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП України.

А тому, висновок суду першої інстанції про те, що така згода немає юридичних наслідків і не звільняє роботодавця від обовязку попереджати працівника про наступне звільнення за два місяці і від дотримання інших гарантій, які надають працівникові трудовим законодавством є вірним, оскільки заява працівника про звільнення має юридичні наслідки лише у випадках його звільнення за власним бажанням.

Зважаючи на викладене, та з врахуванням встановлених обставин, матеріалів справи, доводів сторін та апеляційної скарги, положень норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на законність ухваленого рішення, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції до залишення без змін, відповідно до вимог ст.308 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 307 , 308 , 313 , 314, 315 , 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення заборгованості по заробітній платі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :