Справа №705/7188/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючої судді Годік Л.С.

при секретарі Музичук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ТОВ «777» про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору позики від 30 листопада 2005 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позичили в позивача 240000,00 доларів США кожний у рівній частці по 120000 доларів США, про що була складена розписка. Кошти були позичені на розвиток спільного бізнесу відповідачів. Крім того, 07 лютого 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики на суму 319000 грн., про що свідчить розписка, боржник зобовязався повернути кошти до 30 квітня 2009 року. Поручителем ОСОБА_3 по даному договору виступив ОСОБА_2, відповідно до договору поруки від 08 квітня 2009 року. За умовами договору поруки від 8 квітня 2009 року, поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків за договором позики лише в розмірі своєї частини у статутному капіталі ТОВ «777» та відповідним цій частці майном ТОВ «777». На виконання даного договору боржник особисто повертав кошти: 28.04.2009 року 3000 грн., 19.06.2009 року 2000 грн., 03.03.2010 року (через поручителя ОСОБА_2В.) 3000 грн., 16.06.2010 року (через поручителя ОСОБА_2В.) 1300 грн., 27.08.2010 року 4000 грн., 20.10.2010 року 1200 грн., 20.11.2010 року 2000 грн., 21.12.2010 року 2500 грн.. Решту суми по цьому договору боржник та поручитель зобовязалися повернути до 18.01.2011 року, але на призначену дату 17.01.2011 року зустріч не відбулася. Всього було повернуто 19000,00 грн., а залишок боргу станом на 01.12.2013 року становить 300000 грн.. На письмові вимоги про погашення боргу, боржники не реагують. У звязку з порушенням зобовязань за договором позики від 30 листопада 2005 року відповідачі мають перед позивачем заборгованість по 120000 доларів США кожен (еквівалент 120000 доларів США по курсу Національного Банку України 7,99 грн. за 1 долар США становить 958800 гривень), а по договору позики від 07 лютого 2009 року відповідачі мають солідарну заборгованість перед позивачем в сумі 300000 гривень.

03.11.2015 року представником позивача надана заява про збільшення розміру позовних вимог, а саме просила в звязку з невиконанням позичальниками (відповідачами) умов договору позики від 30 листопада 2005 року, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 2 761 200 грн., стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 2 761 200 гривень, оскільки з часу подання позовної заяви значно змінився офіційний курс гривні до долара США, станом на 03.11.2015 року офіційний курс долара США до гривні становить 23,01 грн., а відповідно 120 000,00 доларів США становить 2761200,00 гривень. Решту позовних вимог просила залишити без змін.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позов зі збільшеними позовними вимогами підтримала повністю та просила його задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що позов ОСОБА_2 визнає, однак на даний час не має змоги повернути борг.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав при цьому вказав, що коштів у позивача він не брав та не повертав ніякого боргу частинами, оскільки в нього не має ніякої заборгованості перед позивачем. Розписку від 08.04.2009 року він дійсно писав на прохання позивача ОСОБА_1, так як на той час вони мали спільні справи, однак ніяких коштів від нього не отримував. Ким написані та підписані договір позики, розписка від 30.11.2015 року йому не відомо, але він їх не підписував.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнав та вказав, що він є необґрунтованим. Даний позов сфабрикований братами Гейко та свідчить про намагання братів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за відсутності будь-яких боргів перед ними з боку ОСОБА_3 здійснити рейдерське захоплення належної ТОВ «777» автозаправної станції. Дійсно в 2009 році коли ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були у дружніх відносинах, ОСОБА_3 було написано розписку від 07.02.2009 року про отримання нібито 319000,00 гривень, однак дана розписка була написана ОСОБА_3 формально на прохання позивача та кошти по даній розписці не передавалися.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з договору позики від 30.11.2005 року відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 взяли в борг у позивача кошти в сумі 240000,00 доларів США. Згідно п. 9 даного договору, погашення заборгованості повинно відбутися на вимогу позикодавця ОСОБА_1 протягом 10 днів з моменту отримання позичальником такої вимоги. Згідно п. 5 цього ж договору врегульовано, що позика може бути повернена в національній валюті України в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України станом на день повернення. Факт одержання грошей підтверджується розписками, власноручно написаними кожним позичальником в момент передачі їм позики (а.с. 9).

Згідно розписок від 30.11.2005 року (т. 2 а.с. 130, 131 ) ОСОБА_3 та ОСОБА_2 засвідчили отримання від ОСОБА_1 коштів в сумі по 120 000,00 доларів США кожен.

24 липня 2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідачів з письмовою вимогою про повернення протягом 10 днів грошових коштів за договором позики від 30 листопада 2005 року (т. 1а.с. 11).

Крім того, 7 лютого 2009 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір позики на суму 319000,00 гривень. Факт отримання грошей підтверджується розписками від 07.02.2009 року та 08.04.2009 року(т. 1 а.с. 10, т. 2 а.с. 132).

Поручителем відповідача ОСОБА_3 по даному договору позики виступив відповідач ОСОБА_2, що підтверджується договором поруки від 08.04.2009 року (а.с. 6).

Як зазначено позивачем в позові, на виконання договору позики від 7 лютого 2009 року ОСОБА_3 частково повернув кошти на суму 19000,00 гривень.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та його представник заперечували факт підписання та написання договорів позики та розписок про отримання коштів. В звязку з чим за клопотанням відповідача ОСОБА_3 було призначено та проведено судово-почеркознавчу експертизу.

Згідно висновку експерта № 5494/5495/15-32 від 10.09.2015 року встановлено, що підписи від імені ОСОБА_3 у графі «позичальник» на зворотній стороні договору позики від 30 листопада 2005 року, справа від рукописного запису дати, під основним текстом розписки від 30 листопада 2005 року від імені ОСОБА_3 про підтвердження ним факту одержання у позику 120000,00 доларів США, справа від рукописного запису дати, під основним текстом розписки від 08 квітня 2009 року від імені ОСОБА_3 про зобовязання повернути позику у розмірі 319 000,00 гривень до 30.04.2009 року виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів.

Підписи від імені ОСОБА_3 у графі «позичальник» на зворотній стороні договору позики від 30 листопада 2005 року справа від рукописного запису дати, під основним текстом розписки від 30 листопада 2005 року від імені ОСОБА_3 про підтвердження ним факту одержання у позику 12 000,00 доларів США, справа від рукописного запису дати, під основним текстом розписки від 08 квітня 2009 року від імені ОСОБА_3 про зобовязання повернути позику у розмірі 319 000,00 гривень до 30.04.2009 року виконані самим ОСОБА_3.

Рукописний текст розписки від 30 листопада 2005 року від імені ОСОБА_3 про підтвердження ним факту одержання у позику 120 000,00 доларів США та рукописний текст розписки від 08 квітня 2009 року від імені ОСОБА_3 про зобовязання повернути позику у розмірі 319 000,00 гривень до 30.09.2009 року виконані однією особою. Ці рукописні тексти виконані ОСОБА_3.

Рукописні тексти розписки від 30 листопада 2005 року від імені ОСОБА_3 про підтвердження ним факту одержання у позику 12 000,00 доларів США та розписки від 08 квітня 2009 року від імені ОСОБА_3 про зобовязання повернути позику у розмірі 319 000,00 гривень до 30.04.2009, виконані не тією особою, яка виконала рукописний текст розписки від 30 листопада 2005 року від імені ОСОБА_2 про підтвердження ним факту одержання у позику 120 000,00 доларів США, а іншою особою (т. 4 а.с. 80-95).

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством, зокрема з договорів та інших правочинів, в тому числі з договору позики.

З положень ч. 1 ст. 1046, ст. 1047 ЦК України вбачається, що за договором позики (який укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян) одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Положення ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачають обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Отже, судом встановлено, що сторонами 30.11.2005 року укладено договір позики на загальну суму 240000,00 доларів США. Відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 дані відповідні розписки від 30.11.2005 року. Також 7 лютого 2009 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір позики на суму 319 000,00 грн., факт отримання грошей за яким, підтверджується розпискою ОСОБА_3 від 08.04.2009 року та договором поруки від 08.04.2009 року укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. В даному випадку розписки відповідачів, за своєю суттю є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Дані обставини підтверджуються відповідними доказами, узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов позивача обґрунтований та підлягає до задоволення. Твердження ж відповідача ОСОБА_3 та його представника щодо не підписання ОСОБА_3 розписок та договорів позики не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовуються висновком експерта № 5494/5495/15-32 від 10.09.2015 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі за сплату судового збору солідарно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 625, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст. 10, 58, 60, 213-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «777» про стягнення боргу - задоволити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 5 522 400,00 гривень згідно договору позики від 30 листопада 2005 року.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 300 000,00 гривень згідно договору позики від 7 лютого 2009 року та договору поруки від 08 квітня 2009 року.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 3441,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Суддя Л.С. Годік