№4-с/263/57/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі судді Шатілової Л.Г., при секретарі Маслюк К.І., за участю представників ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зацікавлених осіб: державного виконавця Васильченка В.А., Здоріна Я.С. та його представника - адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, зацікавлені особи: Центральний відділ ДВС м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_5, на бездіяльність державного виконавця та на постанову державного виконавця про зупинення виконавчого провадження від 06.06.2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даною скаргою, в обґрунтування якої зазначила, що на примусовому виконанні у Центральному /Жовтневому/ відділі державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області знаходився виконавчий лист №263/13643/14-к від 07.10.2015 року, виданий 13.04.2016 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя, про стягнення зі ОСОБА_5 на її користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 9809,96 грн., франшизи в сумі 1000,00 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди-25000,00 грн., а всього 35809,96 гривень. 03.10.2016 року їй стало відомо, що 06.06.2016 року провадження було зупинено на підставі п.4 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження». Вважає, що таке рішення державним виконавцем було прийнято передчасно, оскільки не були направлені запити в банківські установи, податкові установи, УПФУ, не внесені відомості про боржника у Єдиний реєстр боржників, не здійснені заходи для примусового проникнення до житла боржника та для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Просила скасувати постанову від 06.06.2016р. про зупинення провадження та зобов'язати виконати державного виконавця виконати вищевказані дії.

Представники заявниці підтримали доводи скарги. Суду пояснили, що 03.10.2016р., при ознайомленні з виконавчим провадженням, запитів до податкової установи, УПФУ не було. Просили зобов'язати державного виконавця звернутися до суду з поданням про тимчасову заборону боржнику в праві виїзду за межі України.

Представник заінтересованої особи Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції державний виконавець Васильченко В.А. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги з підстав, викладених у письмових запереченнях.

ОСОБА_5 та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення скарги, посилаючись на її безпідставність. Суду пояснили, що боржник виконує рішення суду добровільно, не ухиляється від його виконання, про що свідчать грошові перекази, акт опису та арешту майна боржника від 04.11.2016р.

Суд, вислухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали скарги, дійшов наступних висновків.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також учасників виконавчого провадження, закріплює їхні права та обовязки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження.

Нормами цивільного процесуального закону передбачено особливий порядок судового контролю за виконанням судових рішень, який визначений у розділі VII ЦПК України, і передбачає, зокрема, обовязок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

28.04.2016 року державним виконавцем було відкрите виконавче провадження за виконавчим листом №263/13643/14-к від 07.10.2015 року, виданим 13.04.2016 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя, про стягнення зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 9809,96 грн., франшизи в сумі 1000,00 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди-25000,00 грн., а всього 35809,96 грн.

При виконанні виконавчого документу державним виконавцем були зроблені запити до Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби, згідно відповіді на які від 04.05.2016р., 06.05.2016р., 20.09.2016р., боржник пенсію не отримує, місце отримання доходу не має, рахунків в установах банку також не має./а.с.21-29/

06.06.2016р. державним виконавцем були винесені постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та про розшук майна боржника /а.с.30/.

Відповідно до п.4 ст.38 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі оголошення розшуку боржника-фізичної особи, транспортних засобів боржника або розшуку дитини зупиняється виконавче провадження, але це не є підставою для припинення виконавчих дій.

На запит державного виконавця від 28.04.2016р. надійшла відповідь від 18.08.2016 року Територіального сервісного центра, що за боржником автотранспортні засоби не зареєстровані /а.с.32/.

29.09.2016р. за викликом державного виконавця до відділу прийшов ОСОБА_5, який написав розписку про зобов'язання в строк до 06.10.2016р. внести 1000 грн. на депозитний рахунок ДВС. В судовому засіданні представник ОСОБА_1 не заперечував що отримав 900 грн. від боржника.

10.10.2016р. до державного виконавця з'явився ОСОБА_6 власник автотранспортного засобу PEUGEOT 605.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, ОСОБА_5 має у власності квартиру, яка знаходиться під обтяженням - договором іпотеки.

В судовому засіданні було встановлено, що 12.10.2016р. державним виконавцем Васильченко В.А. була винесена постанова про скасування постанови про зупинення виконавчого провадження. Також, у судовому засіданні був наданий акт опису та арешту майна від 04.11.2016р. за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як наголошує ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі № 24-152/0/4-13 від 28.01.2013р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі», при розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця суд має враховувати те, що принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у статті 14 ЦПК визначені ознаки обовязковості судових рішень. Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також, вирішуючи скаргу ОСОБА_7 суд враховує позицію Європейського Суду з прав людини, висловлену в рішенні від 12 травня 2011 року в справі «Л. проти України» (п. 18, 23), згідно з якою судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв'язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, визначених в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку. Коли виконавча служба здійснює виконання остаточного рішення, провадження має бути закінчено без зволікань.

Завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

У відповідності до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його права чи свободи.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що державним виконавцем було вжито всі передбачені законом заходи для виконання судового рішення своєчасно, а тому скарга не підлягає задоволенню.

Щодо зобов'язання державного виконавця звернутися до суду з поданням про тимчасову заборону боржнику у праві виїзду за межі України, слід зауважити, що державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межу України, але ця юридична санкція передбачена не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. В даному випадку ОСОБА_5 не ухиляється від виконання зобов'язань, тому у суду, також, не має законних підстав для задоволення скарги і в цій частині.

Крім того, розглядаючи вимоги скарги про зобовязання державного виконавця внести відомості про боржника у Єдиний реєстр боржників, суд, керуючись п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року (чинного з 05.10.2016 року), відповідно до якого положення ст.ст. 8, 9, (що стосуються роботи Єдиного реєстру боржників) вводяться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом, приходить до висновку про передчасність заявлених вимог, тому відмовляє у їх задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 210, 383, 386, 387, 388 ЦПК України, ст.ст. 17,19,20,25,38,57,82 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Центральний відділ ДВС м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя.

Суддя Л.Г.Шатілова