АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22-ц/2090/5481/16 Головуючий 1 інстанції Гримайло А.М.
Справа № 642/208/16-ц Доповідач: Кругова С.С.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Міненкової Н.О.,

ОСОБА_1

секретаря Прологаєвої А.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 19 липня 2016 року та на додаткове рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 17 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про припинення правовідносин, зменшення сум пені, штрафів та розстрочку виплат, -

в с т а н о в и в :

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до Ленінського районного суду міста Харкова з позовом, в якому, з урахуванням змін та доповнень, просила припинити правовідносини за кредитним договором № 861/27/39-19/8-35; визнати незаконними вимоги відповідача про виплату пені в сумі 203 290, 38 грн. та зменшити суму виплати по пені до 14 535, 36 грн.; розстрочити виплату заборгованості по пені в сумі 14 535, 36 грн. рівними частинами щомісячно по 2 422, 56 грн.протягом 6 місяців.

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 19 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням цього ж суду від 17 серпня 2016 року стягнуто з ОСОБА_3 недоплачений судовий збір у розмірі 1887,55 грн..

Не погоджуючись з вказаними рішеннями представник ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся з апеляційними скаргами.

В апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції від 19 липня 2016 року предстаник позивача просить скасувати його та ухвалити нове, яким задовольнити позов ОСОБА_3 у повному обсязі.

Зазначає, що судом не були розглянуті основні позовні вимоги щодо визнання незаконними вимоги банку про негайну сплату всієї суми пені, в тому числі тієї її частини, на яку строк вимоги, встановлений положеннями ст. 253; 254 та 258 ЦК України, сплинув.

Заборгованість по пені на дати 18.04.11 р; 11.07.13 р; 04.11.ІЗ р виникла значно раніше, ніж один рік і відповідно до положень ст.254 ЦК термін закінчення строку позовної давності сплинув відповідно 18.04.12; 11.07.2014 та 04.11.2014 року і не може бути включено у вимоги банка до позичальника, а відповідно і не повинно відшкодовуватися позивачем.

31.03.2016 року позивач виплатив встановлені третейським судом пеню по відсоткам в сумі 18 404,21 грн та інфляційні втрати в сумі 993,75 грн., тому загальна сума боргу по сплаті пені має складати 14 535.36 гривень.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідачем подані фіктивні документи з метою відновити втрачений строк вимоги сплати пені.

Суд помилково вказує, що на момент розгляду справи заборгованість позивача по виплаті відсотків складала 19 947,16 грн, вказана заборгованість була сплачена 29.01.2016 року, а розгляд справи був завершений 18.07.2016 року.

Вважає, що збитків банк не мав, тому що тіло кредиту було сплачене повністю та були виплачена частина відсотків в сумі 39000 гривень і пеня в розмірі 19 000 гривень. Відповідно до ч.З статті 551 ЦК України за таких обставин суд мав підстави зменшити суму неустойки.

Судом не було розглянуто по суті позовні вимоги, в яких позивач просив припинити договірні правовідносини з банком або розстрочити виплати на 6 місяців.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення від 17 серпня 2016 року представник позивача просить скасувати його та ухвалити нове щодо суми недоплаченного судового збору.

Вважає, що сума недоплаченного судового збору встановлена невірно, тому що: вимоги про припинення договору або розстрочення виплати заборгованості є однією повязаною вимогою встановити подальші правовідносини між банком та позичальником; вимоги щодо зменшення розміру пені є вимогою немайнового характеру, оскільки позивач виходив з міркувань не про суму зменшення, а про порушення норм чинного законодавства.

Суд першої інстанції по суті не розглянув жодної з позовних вимог, тому сплачений судовий збір за вимоги немайнового характеру, повинен бути повернутий позивачу або бути нарахованим за позовну вимогу майнового характеру.

Судом необгрунтовано стягнуто з позивача недоплачений судовий збір у розмірі 1887 грн. 55 коп.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявності підстав для задоволення позовних вимог, заявлено про застосування захисту свого права у спосіб, який не передбачений законом.

З таким висновком суду, колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судовим розглядом встановлено, що 21 лютого 2008 року між ОСОБА_3 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» був укладений Договір кредиту № 861/27/39-18/8-29, за умовами якого банк надав позивачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 277 750, 00 грн. зі сплатою 14 % річних (п.1.1. Договору).

Відповідно до п.1.1.2 договору кредиту кінцевий термін погашення заборгованості по кредиту 10.02.2021 року.

Згідно з п. 2.3. договору кредиту моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора: суми кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій, визначених договором.

Пунктом 2.5. Договору кредиту передбачено, що у разі наявності простроченої заборгованості за кредитом та несплачених процентів за його використання, погашення заборгованості позичальників за цим Договором здійснюється в наступній черговості:

- прострочена заборгованість за нарахованими процентами;

- прострочена заборгованість за Кредитом:

- строкова заборгованість за нарахованими процентами:

- строкова заборгованість за Кредитом;

- пеня за порушення строків повернення Кредиту та сплати процентів;

- інші штрафні санкції.

Відповідно до п.4.6 цього Договору передбачено, що за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені кредитним договором строки, позивальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості за кожен день прострочення від суми несвоєчасно виконаного зобовязання.

Внаслідок невиконання позивачем обовязків по кредитному договору та прострочення платежів, рішенням Третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 1152/13 від 04 грудня 2013 року задоволений позов ПАТ «Укрсоцбанк» та стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість по договору кредиту в сумі 347 198, 18 грн. та третейський збір в сумі 3 871, 98 грн. Це рішення набрало законної сили.

Відповідно додаткової угоди до договору кредиту № 3 від 01.10.2014 року, позивачем була повністю погашена заборгованість по тілу кредиту та частково по відсоткам, натомість банком списана заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами в сумі 164 609, 32 грн. Заборгованість по сплаті по відсоткам на день розгляду справи складає 19 947,16 грн. При цьому, відповідач вимагає від позивача сплати пені за прострочення виплат по кредитному договору на загальну суму 203 290, 38 грн. за весь час прострочення.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами визначеного кредитного договору, зокрема, є відсоткова ставка та ціна договору.

Як вбачається з матеріалів справи, за договором кредиту № 861/27/39-18/8-29 від 21 лютого 2008 року банк зобов'язався надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити проценти. Договір підписаний обома сторонами.

Банк свої зобов"язання за кредитним договором виконав, надавши позивачу кредитні кошти в обумовленому кредитним договором розмірі, чого позивач не заперечує, прийняв від банку кредитні кошти та використав їх за визначеним договором цільовим призначенням.

Натомість позивач своїх зобов"язань з повернення кредиту та сплати відсотків належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість і між сторонами виник спір щодо її стягнення.

Відповідно до ст. 551 Цивільного Кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За умовами договору кредиту нарахування пені встановлено у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості за кожен день прострочення від суми несвоєчасно виконаного зобовязання, що не суперечить діючому законодавству.

Доказів того, що банком порушено умови договору кредиту позивачем не надано.

До укладення між ним та відповідачем договору кредиту ОСОБА_3 мала можливість для усвідомлення тих умов, на яких їй пропонувалося видати кредит, жодного заперечення щодо будь-якої з цих умов не висловлювала, з позовом про припинення правовідносин за кредитним договором звернулась за спливом більш ніж 7 років з часу його укладення.

Доводи позивача та його представника щодо порушення норм ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживача» не грунутуються на законі і суперечать вищенаведеним обставинам справи.

Встановивши, що сторони на момент підписання договору досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, кредитний договір укладений у письмовій формі, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін було вільним, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на додаткове рішення не спростовують висновків суду щодо стягнення з позивача недоплаченого нею судового збору при поданні позовної заяви. Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством;

Відповідно ч.3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Колегія суддів визнає, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, що у відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України є підставою для залишення його без змін і відхилення апеляційної скарги, доводи якої висновків суду не спростовують.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Будь яких доказів, які б спростовували висновки суду представник позивача не надав.

Відповідно до ст.ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 19 липня 2016 року залишити без змін.

Додаткове рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 17 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.О. Міненкова

ОСОБА_1