20 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ГвоздикаП.О., Ситнік О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив
№ 359» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості,
за касаційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У липні 2014 року Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив № 359» (далі - ОК «ЖБК № 359») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості.
На обґрунтування позовних вимог зазначало, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності відповідачам по справі. Зазначений будинок знаходиться на балансі ОК «ЖБК № 359», який надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які відповідачами не сплачуються, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 19 429 грн. На підставі наведеного, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОК «ЖБК № 359» просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість в розмірі 11 821 грн 36 коп., з ОСОБА_5 заборгованість в розмірі 2 522 грн 05 коп., а також судові витрати покласти на відповідачів.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду
м. Дніпропетровська від 25 травня 2015 року позовні вимоги в частині стягнення коштів з ОСОБА_7 у справі за позовом ОК «ЖБК № 359» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про стягнення суми заборгованості залишено без розгляду.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська від 17 серпня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОК «ЖБК № 359» заборгованість за комунальні послуги та витрати на утримання будинку в розмірі 8 501 грн 43 коп. та судові витрати в розмірі 121 грн 80 коп., всього стягнуто 8 623 грн 23 коп. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОК «ЖБК № 359» заборгованість за комунальні послуги та витрати на утримання будинку в розмірі 2 509 грн

36 коп. та судові витрати в розмірі 121 грн 80 коп., всього стягнуто 2 631 грн 16 коп. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська від 17 серпня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5, ОСОБА_4 -

ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що ОСОБА_4 не звільняється від обов'язку сплати заборгованості, оскільки незважаючи на те, що вироком суду вона засуджена з конфіскацією майна, однак не була позбавлена права власності на дану квартиру, оскільки в рамках виконавчого провадження тільки 29 жовтня 2013 року було проведено прилюдні торги щодо реалізації належної їй 1/2 частини квартири. Крім того, суд дійшов висновку про стягнення заборгованості з ОСОБА_5, оскільки несвоєчасне звернення ОСОБА_5 до реєстраційної служби з приводу реєстрації на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2012 року права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 не є підставою для звільнення його від обов'язку нести за цей період витрати по утриманню вказаної належної йому частини квартири.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а тому судом касаційної інстанції не перевіряються.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 вересня 2002 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради на підставі розпорядження від 20 вересня 2002 року № 4/250-02, та на підставі свідоцтва про право власності на частину квартири від 24 січня 2003 року № 2, виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради, належала в цілому квартира

АДРЕСА_1.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська від 29 травня 2012 року за ОСОБА_5 визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, оскільки вказана квартира є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Дане рішення не оскаржувалося та набрало чинності

08 червня 2012 року. Державна реєстрація права власності проведена

15 лютого 2013 року.

Згідно з договором дарування частини квартири від 18 червня

2013 року, власником 1/2 частини вказаної квартири після ОСОБА_5 став ОСОБА_7, позовні вимоги відносно нього ухвалою суду від 25 травня 2015 року залишено без розгляду.

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від

10 грудня 2010 року ОСОБА_4 засуджена до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією усього належного їй майна, та 05 квітня 2013 року була умовно-достроково звільнена.

В рамках виконавчого провадження 29 жовтня 2013 року було проведено прилюдні торги щодо реалізації належної ОСОБА_4 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, та згідно з протоколом № 04484/13 переможцем торгів став ОСОБА_7

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з правилами користування приміщенням житлових будинків і прибудинковими територіями, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 (з наступними змінами та доповненнями), власники квартир зобов'язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування будинку і прибудинкової території, а також за отримання комунальних та інших послуг.

За змістом п. п. 1, 5, ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 14, 17 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, п. 1.3.3 Типового договору найму житла в будинках державного й комунального житлового фонду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 1998 року № 939, встановлено обов'язок як наймача, так і власника квартири в багатоквартирному будинку робити оплату за комунальні послуги, квартирну плату, обслуговування будинку та прибудинкової території.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Ураховуючи викладене, суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) дійшли правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки вимога позивача про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 за період з

01 жовтня 2011 року по 08 червня 2012 року та 50 % за період з 08 червня 2012 року по 18 червня 2013 року та з ОСОБА_5 50 % за період з

08 червня 2012 року по 18 червня 2013 року за утримання будинку та прибудинкової території є обґрунтованою.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від

17 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська від 17 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року в справі за позовом Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 359» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко П.О. Гвоздик О.М. Ситнік