У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Шимківа С.С.

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2

секретар судового засідання Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 03 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття її з реєстраційного обліку та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поновлення порушеного права на проживання у квартирі, вселення в квартиру та усунення перешкод для проживання та користування квартирою, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 03 грудня 2015 року задоволено частково позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку.

Визнано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поновлення порушеного права на проживання у квартирі, вселення в квартиру та усунення перешкод для проживання та користування квартирою.

У поданій апеляційній скарзі, представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 покликається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що у 2007 році ОСОБА_3 був вимушений звернутися до суду з

_________________________________________________________________________

Справа № 564/1863/15-ц Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_6

Провадження № 22-ц/787/230/2016 Суддя-доповідач ОСОБА_7

позовом про вселення у спірну квартиру, встановлення порядку користування нею і зобовязання не чинити перешкоди, у звязку з неправомірною поведінкою ОСОБА_5.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2007 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_8, згідно умов якої ОСОБА_5 та ОСОБА_8 зобовязувались не чинити перешкод у спільному проживанні з ними ОСОБА_3 у спірній квартирі.

Однак, позивачка за первісним позовом умисно продовжувала чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні квартирою, вчиняла сварки, не допускала його до квартири, неодноразово змінювала замки на вхідних дверях, викинула його особисті речі, не давала йому ключі від вхідних дверей.

У звязку з такими неправомірними діями він був змушений певний період проживати у підвалі, в подальшому у своєї сестри, а на даний час у будинку свого брата.

Додає, що ОСОБА_3 звертався до органів внутрішніх справ, але його направляли для вирішення даного питання до суду.

Про те, що він часто спав під дверима квартири, а в подальшому жив у підвалі стверджувала у суді свідок ОСОБА_9. Вона пояснила, що саме сусіди повідомили сестрі ОСОБА_3 про проживання брата у підвалі і необхідність його забрати у звязку із поганим станом його здоров'я, так як ОСОБА_3 є інвалідом ІІІ групи.

Просить суд змінити оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у позові ОСОБА_5 до ОСОБА_3 відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_5 задовольнити у повному обсязі.

У запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_5 рішення суду вважає законним та обгрунтованим, апеляційну скаргу безпідставною.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення оскаржуваного рішення без змін.

Задовольняючи первісний позов та відмовляючи у задоволенні зустрічного, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 залишив місце проживання за місцем реєстрації добровільно, тому його відсутність за місцем реєстрації понад один рік є необґрунтованою та без поважних причин.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та положенням чинного законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, який розірвано 11 травня 2006 року. Вони мають спільного повнолітнього сина - ОСОБА_10 (а.с. 6).

16 червня 1994 року виконавчим комітетом Костопільської міської ради народних депутатів, на підставі рішення міськвиконкому № 356 від 16.06.1994 року, видано ордер на житлове приміщення для вселення сім'ї з трьох чоловік, а саме: ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_10, у квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 7).

Згідно довідки № 4480 від 27.07.2015 року, що видана Костопільським багатогалузевим житлово-комунальним підприємством, за адресою АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_10 (а.с. 9).

Відповідно до акту № 1 від 29.07.2015 року Костопільського багатогалузевого житлово-комунального підприємства ОСОБА_3 більше трьох років не проживає за вищевказаною адресою (а.с. 8).

Згідно ст. 71 ЖК УРСР від 30.06.1983 р. № 5464-Х при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК УРСР).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У матеріалах справи наявна копія ухвали Костопільського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2007 року, якою визнано мирову угоду, укладену ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_10, згідно умов якої ОСОБА_5 зобовязується не чинити перешкод ОСОБА_11 у спільному проживанні в спірній квартирі (а.с. 33).

ОСОБА_3 не надано, а судом не встановлено жодних доказів на підтвердження того, що позивачка за первісним позовом чинила йому перешкоди у проживанні у спірній квартирі після постановлення судом ухвали від 25 вересня 2007 року.

Окрім того ОСОБА_3 не надано доказів на підтвердження поважності причин його не проживання у даній квартирі, а також порушення його житлових прав відповідачкою за зустрічним позовом.

Із зустрічним позовом він звернувся до суду тільки 19.10.2015 року після подання позову ОСОБА_3.

Його небажання проживати у спірному житлі за місцем реєстрації не може бути підставою для визнання його відсутності по поважній причині.

Участі в утриманні квартири він не приймає.

Під час вирішення спору, судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, правильно визначено норму права, яка регулює спірні правовідносини, та надано належну оцінку усім доказам, зібраним у справі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею чинності.

ОСОБА_12 ОСОБА_7

Судді: Н.В. Бондаренко

ОСОБА_2