УХВАЛА

іменем україни

27 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

ІваненкоЮ.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за клопотанням представника «NIBULON SA» - СлободяникаОлександра Петровича до Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» про визнання та надання згоди на виконання рішення іноземного суду,

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз», поданою представником Ковальчуком Володимиром Васильовичем, на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року представник компанії «NIBULON SA» - Слободяник О.П. звернувся до суду із клопотанням, в якому з урахуванням уточнень просив визнати та надати згоду на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і) про стягнення з ПАТ «Компанія «Райз» на користь компанії «NIBULON SA» 17 536 000,00 доларів США збитків, 4 % за період з 11 січня 2011 року по 29 січня 2015 року в розмірі 3 071 329,52 доларів США та 68 762,43 фунтів стерлінгів арбітражних витрат з визначенням суми стягнення в національній валюті за курсом НБУ на день постановлення ухвали, та стягнення з ПАТ «Компанія «Райз» на користь компанії «NIBULON SA» судового збору у розмірі 243,60 грн.

На обґрунтування вимог посилалася на те, що ПАТ «Компанія «Райз» відмовляється добровільно виконувати рішення апеляційної колегії Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 05 березня 2015 року, клопотання компанії «NIBULON SA» задоволено.

Визнано рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і) про стягнення з ПАТ «Компанія «Райз» на користь «NIBULON SA» 17 536 000,00 доларів США збитків; 4 % за період з 11 січня 2011 року по 29 січня 2015 року в розмірі 3 071 329,52 доларів США та 68 762,43 фунтів стерлінгів арбітражних витрат, що за офіційним курсом Національного банку України станом на день винесення ухвали становить 328 633 626 грн 09 коп.

Надано дозвіл на примусове виконання рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і) про стягнення з ПАТ «Компанія «Райз» на користь ««NIBULON SA» 17 536 000,00 доларів США збитків; 4 % за період з 11 січня 2011 року по 29 січня 2015 року в розмірі 3 071 329,52 доларів США та 68 762,43 фунтів стерлінгів арбітражних витрат, що за офіційним курсом Національного банку України станом на день винесення ухвали становить 328 633 626 грн 09 коп.

Стягнуто з ПАТ «Компанія «Райз» на користь «NIBULON SA» судові витрати в розмірі 243 грн 60 коп.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року касаційну скаргу представника ПАТ «Компанія «Райз» - МельникН.С. на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 05 березня 2015 року задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 05 березня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 14 січня 2016 року ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року скасовано та постановлено нову, клопотання представника «NIBULON SA» - Слободяника О.П. задоволено частково.

Визнано та надано дозвіл на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323(і), згідно з яким рішення арбітражного суду першого рівня змінюється, відповідно до висновків цього рішення.

Продавці-Апелянти - ПАТ «Компанія «Райз» - повинні сплатити Покупцям-Відповідачам - «NIBULON SA» - 17 536 000,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України гривні щодо долара США станом на 14 січня 2016 року становить 414 585 410 грн 56 коп., в якості відшкодування збитків, а також складні відсотки на цю суму, що розраховуються поквартально, за ставкою 4 % з дати невиконання зобов'язань - 11 січня 2011 року, і до дати повної сплати відшкодування збитків.

Порядок відшкодування арбітражних витрат, передбачений рішенням суду першого рівня, підтримується.

Витрати на арбітраж за розгляд цієї Апеляції (за виключенням витрат Відповідачів - Покупців - «NIBULON SA» на їх торгового представника) несуть Продавці-Апелянти - ПАТ «Компанія «Райз». Витрати та збори за цією апеляцією: Фунтів стерлінгів збори Асоціації 5 463,29, збори Апеляційної ради 48 131,56; 53 594,85 фунтів стерлінгів, що за офіційним курсом Національного банку України гривни щодо фунта стерлінга станом на 14 січня 2016 року становить 1 826 821 грн 68 коп., сплачуються Продавцем - ПАТ «Компанія «Райз».

Вирішено питання про розподіл судового збору.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Компанія «Райз» - Ковальчук В.В. просить скасувати ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 січня 2016 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання представника «NIBULON SA» - СлободяникаО.П., мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи клопотання, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до п. 12.6 Правил Арбітражу № 125 GAFTA рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і) є остаточним, починаючи з 23 травня 2014 року, та підлягає виконанню в Англії та будь-якій іншій країні. Підстав для відмови у задоволенні клопотання, передбачених ст. 396 ЦПК України, судом не встановлено. Постановляючи ухвалу і визначаючи розмір грошових коштів, що підлягають стягненню, суд визначив розмір у національній валюті за курсом НБУ на день постановлення ухвали.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та задовольняючи частково клопотання, суд апеляційної інстанції, врахувавши висновки, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2016 року, виходив із того, що рішення від 23 травня 2014 року є остаточним, в тому числі і на час звернення з даним клопотанням представника «NIBULON SA» до суду першої інстанції, та таким, що набрало законної сили.

Судом встановлено, що між ПАТ «Компанія «Райз» (Україна) та «NIBULON SA» (Швейцарія) були укладені три контракти на поставку кукурудзи.

Сторони обрали англійське право, як таке, що має застосовуватись під час вирішення спору, а також під час вирішення питання відповідності форми правочину вимогам закону.

Сторонами були укладені арбітражні угоди, які імплементовані до укладених контрактів (п. 13), відповідно до яких будь-яка суперечка, яка виникає з цих контрактів або за ними, повинна бути вирішена арбітражним судом Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA, м. Лондон, Сполучене Королівство Великої Британії, згідно з Правилами Арбітражу № 125 GAFTA у редакції, чинній на дату укладання цих контрактів, правила є невід'ємною частиною даних контрактів, знання та розуміння яких сторони підтвердили шляхом підписання контрактів.

У зв'язку з невиконанням ПАТ «Компанія «Райз» своїх обов'язків за даними контрактами та відповідно до п. 13 вказаних контрактів «NIBULON SA» звернувся до арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTAз позовом від 30 серпня 2011 року.

12 липня 2012 року арбітражним судом Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTAбуло прийнято рішення № 14-399 про стягнення з ПАТ «Компанія «Райз» на користь компанії «NIBULONSA» грошових коштів разом з складними відсотками, що нараховуються щоквартально, на рівні 4 % річних в розмірі 26 858 000 доларів США у зв'язку з невиконанням зобов'язань за контрактами № РБА296-ТС від 21 квітня 2010 року, № РБАОЗб-БС від 06 липня 2010 року, № РБА037-БС від 06 липня 2010 року (т. 1 а. с. 55-81).

Рішенням апеляційної колегії Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і) рішення арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном кормами GAFTA від 12 липня 2012 року №14-399 змінено в частині розміру присудженої суми, яку ПАТ «Компанія «Райз» повинна сплатити «NIBULON SA».

За рішенням апеляційної колегії Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року ПАТ «Компанія «Райз» повинна сплатити «NIBULONSA» 17 536 000,00 доларів США в якості відшкодування збитків, а також складні відсотки на цю суму, що розраховуються поквартально, за ставкою 4 % з дати невиконання зобов'язань - 11 січня 2011 року, і до дати повної сплати відшкодування збитків.

Порядок відшкодування арбітражних витрат, передбачений рішенням суду першого рівня, підтримується, тобто залишено без змін.

Витрати на арбітраж за розгляд цієї Апеляції (за виключенням витрат «NIBULON SA» на їх торгового представника) несе ПАТ «Компанія «Райз».

Витрати та збори за цією апеляцією - 53 594,85 фунтів стерлінгів сплачуються ПАТ «Компанія «Райз» (т. 1 а. с. 90-122).

11 серпня 2014 року стягувач звернувся до боржника з листом щодо добровільного виконання рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTAвід 23 травня 2014 року № 4323А(і), однак в добровільному порядку рішення від 23 травня 2014 року боржником виконано не було.

Отже, арбітражне рішення, винесене апеляційною колегією арбітражного суду, з урахуванням положень п. 12.6 Правил Арбітражу GAFTA, є остаточним і підлягає виконанню.

Крім того, листом за підписом Генерального директора Міжнародної організації з торгівлі зерном та кормами GAFTAвід 21 липня 2014 року, засвідченого Апостилем у м. Лондоні 23 липня 2014 року Головним Державним Секретарем Міністерства Закордонних Справ та у Справах Співдружності Її Величності засвідчено, що рішення GAFTA по апеляції від 23 травня 2014 року № 4323А(і) було складено відповідно до договору між зазначеними сторонами щодо арбітражу згідно з арбітражним регламентом GAFTA, чинним на момент укладання контрактів (GAFTA № 125 від 01 липня 2007 року), який був чинним відповідно до законодавства Англії, відповідно до норм якого він регулювався (т. 1 а. с. 86-88).

Також вищевказаним листом засвідчено, що зазначене рішення по апеляції було складено Арбітражною Радою GAFTA, як передбачено в договорі та зазначеному Арбітражному регламенті № 125. Зазначене рішення по апеляції було складено у справі, яка законно може бути передана в арбітраж відповідно до законодавства Англії. Відповідно до Положення 12.6 зазначеного Арбітражного Регламенту № 125 та відповідно до законодавства Англії, зазначене рішення по апеляції стало вирішальним, остаточним та зобов'язуючим 23 травня 2014 року та від цієї дати зазначене рішення по апеляції підлягає виконанню в Англії та будь-якій іншій країні (т. 1 а. с. 88).

Визнання та примусове виконання рішення іноземного суду - це поширення законної сили такого рішення на територію України і застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Вирішуючи питання про надання дозволу на примусове виконання рішення, суд не може оцінювати, чи законним є прийняте рішення.

Згідно з ч. 6 ст. 395 ЦПК України суд, розглянувши подані документи та вислухавши пояснення сторін, постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання.

Разом із тим Нью-Йоркська Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, в якій Україна бере участь з 08 січня 1961 року, презумуючи обов'язковість арбітражного рішення, передбачає вичерпний, що не підлягає розширеному тлумаченню, перелік підстав, за яких компетентний суд може відмовити у визнанні та виконанні арбітражного рішення.

Пунктом 2.1 статті 5 цієї Конвенції визначено що у визнанні і приведенні у виконання арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямоване, тільки якщо ця сторона надасть компетентній владі за місцем, де проситься визнання і приведення у виконання, докази того, що рішення не стало обов'язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання було зупинено компетентною владою держави, в якій воно було постановлено чи закон якої було застосовано.

Україна та Сполучене Королівство Великої Британії є учасниками Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень 1958 року.

Указом Президії Верховної Ради УРСР від 22 серпня 1960 року про ратифікацію Конвенції визначено, що Україна застосовуватиме її положення щодо арбітражних рішень, постановлених на території держав, які не є учасницями Конвенції, лише на умовах взаємності.

Відповідно до положень Конвенції кожна з Договірних держав визнає арбітражні рішення як обов'язкові та приводить їх до виконання у відповідності із процесуальними нормами тієї території, де запрошується визнання та виконання.

Відповідно до ст. 2 цієї Конвенції термін «арбітражне рішення» включає як рішення, постановлені арбітрами, призначеними в кожній окремій справі, рішення, постановлені постійними арбітражними органами, до яких звернулися сторони. Сторонами у таких справах можуть бути і фізичні, і юридичні особи.

Статтею 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних справах у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Частина 1 ст. 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» встановлює, що арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов'язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 396 ЦПК України визначено, що у задоволенні клопотання може бути відмовлено, якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили.

Згідно з п. «є» ст. 5 Нью-Йоркської Конвенції у визнанні та приведенні до виконання арбітражного рішення може бути відмовлено, якщо рішення ще не стало остаточним для сторін або було скасоване або призупинене виконанням компетентною владою держави, де воно було винесене, або держави, закон якої застосовується.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 394 ЦПК України, якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додається, зокрема, офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили.

Відповідно до 12.6 Правил Арбітражу № 125 GAFTA рішення апеляційної колегії, не зважаючи на те, чи підтверджується, змінюється, вносяться поправки чи скасовується первинне рішення арбітражу, повинне бути підписане головою апеляційної колегії, і після такого підписання вважається рішенням апеляційної колегії, що є остаточним, заключним і обов'язковим. Правило 9.3 застосовується до рішення апеляційної колегії (т. 2 а. с. 75).

З матеріалів справи убачається, що згідно з нотаріально посвідченою копією Сертифіката Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA виданого 27 лютого 2015 року та підписаного генеральним директором Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA, та посвідченого Апостилем 02 березня 2015 року Державним секретарем Її Величності з питань закордонних справ і справ співдружності, у п. 6 прописано, що відповідно до Правила 12.6 Арбітражних Правил GAFTA№125 і відповідно до законодавства Англії, апеляційне арбітражне рішення GAFTA № 4323А(і) від 23 травня 2014 року стало і продовжує бути остаточним, зобов'язуючим та таким, що підлягає виконанню в Англії та в будь-якій іншій державі (т. 5 а. с. 11, 12).

27 жовтня 2015 року секретарем Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA додатково було видано сертифікат, який засвідчив, що Арбітражне рішення від 23 травня 2014 року, яке присуджує визначений об'єм відшкодування збитків на користь «NIBULON SA», є остаточним, обов'язковим та підлягає виконанню (т. 7 а. с. 38-42).

Окрім того, остаточний та зобов'язуючий характер запитуваного арбітражного рішення від 23 травня 2014 року додатково підтверджується ще й легалізованим в установленому порядку Посвідченням щодо остаточності арбітражного рішення для примусового виконання за кордоном, виданим розпорядником Верховного Суду Англії та Уельсу від 18 листопада 2015 року.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) дійшов правильного висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення клопотання представника «NIBULON SA» -Слободяник О.П. частково, оскільки рішенням апеляційної колегії Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA, від 23 травня 2014 року визначено, що боржник повинен сплатити 17 536 000,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України гривні щодо долара США станом на 14 січня 2016 року становить 414 585 410 грн 56 коп., в якості відшкодування збитків, а також складні відсотки на цю суму, що розраховуються поквартально, за ставкою 4 % з дати невиконання зобов'язань - 11 січня 2011 року, і до дати повної сплати відшкодування збитків, рішення іноземного суду не може бути змінено.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується з тим, що рішення від 23 травня 2014 року є остаточним, в тому числі і на час звернення з даним клопотанням представника «NIBULON SA» до суду першої інстанції, та таким, що набрало законної сили.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень, вносити до останніх будь-які зміни.

Так, в резолютивній частині рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 квітня 2014 року № 4323А(і) зазначено: «продавці-апелянти повинні сплатити покупцям-відповідачам 17 536 000,00 доларів США в якості відшкодування збитків, а також складні відсотки на цю суму, що розраховується поквартально, за ставкою 4 % з дати невиконання зобов'язань - 11 січня 2011 року і до дати повної сплати відшкодування збитків».

Проте зі змісту резолютивної частини ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року убачається, що до рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і) внесені зміни щодо конкретного розміру складних відсотків 4 %, що до компетенції суду, який визнає та надає дозвіл на примусове виконання рішення арбітражного суду, не відносяться, та суперечять положенням Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень 1958 року та Главі 1, Розділу VIII ЦПК України, оскільки ні заявник компанія «NIBULON SA», ні суд не мають повноваження щодо визначення точних сум грошових коштів, які підлягають стягненню на підставі рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», у разі задоволення клопотання і надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (арбітражу) на території України в резолютивній частині ухвали викладається висновок з викладенням змісту цього рішення та визначенням сум, що підлягають стягненню, в зазначеній у рішенні валюті у випадках, коли грошові зобов'язання виникли і мають виконуватись в іноземній валюті відповідно до вимог законодавчих та інших нормативних актів України (при платежах у такій валюті, що здійснюються на виконання зобов'язань у ній, перед нерезидентами щодо оплати продукції, послуг, робіт, прав інтелектуальної власності тощо), а в решті випадків - в українській грошовій одиниці за офіційним валютним курсом Національного банку України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Обставини справи досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при їх ухваленні, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду по їх оцінці, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз», подану представником Ковальчуком Володимиром Васильовичем, відхилити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік