Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 лютого 2016 р. Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Гудковій Є.С.,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Ленінського відділу державної виконачої служби Миколаївського міського управління юстиції про перерахунок суми заборгованості по аліментам та звільнення від заборгованості ,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2015 року представник позивача звернулася до суду із позовом,в якому просила частково звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам, стягнутим за заочним рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 10 грудня 2007 року на користь ОСОБА_2 на утиримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом зменшення її розміру, виходячи з 1/6 частки доходів щомісячно, з 42 185,95 грн. до 28 331,68 грн., а саме на 13 854 грн. 27 коп. Зобов'язати Ленінський відділ державної виконачої служби Миколаївського міського управління юстиції здійснити перерахунок розміру заборгованості по сплаті аліметів, стягнутих з позивача на утримання сина ОСОБА_4, виходячи з 1/6 частки доходів щомісячно, за період з липня 2009 року по червень 2015 року включно.

У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала та пояснила, що позивач до червня 2015 року взагалі не знав про наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів, жодного разу не отримував викликів державного виконавця, до того ж сама відповідачка педявила виконавчий лист до виконання лише в 2012 році, отже ця заборгованість виникла не з його вини. Крім того, у нього 09 квітня 2009 року народився син ОСОБА_5 від другого шлюбу, він з того часу постійного заробітку не має, отже, не відмовляючись від свого обов'язку приймати участь в утриманні сина ОСОБА_4 , просить зменшити розмір заборгованості .

Представник відповідачки вимоги позову не визнала та пояснила, що весь цей період позивач жодного разу не сплачував аліменти, участі у утриманні дитини не приймав, зміна розміру стягнутих за рішенням суду аліментів за минулий період діючим законодавством не передбачена, а достеменних доказів того, що матеріальний стан позивача порівняно з періодом ухвалення судового рішення значно погіршився - останній суду не надав.

Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та виконавчого провадження, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 26 жовтня 2006 року, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2007 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину, починаючи з 16 липня 2007 року і до його повноліття.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 2-3-5023/07, дослідженої в судовому засіданні, даних про отримання ОСОБА_1 судових викликів та копії заочного рішення суду - матеріали справи не містять.

ОСОБА_2 отримала копію цього рішення з виправленням описки - 19 липня 2012 року , відповідач ознайомився з матеріалами справи 17.08.2015 року.

На підставі даного рішення суду було видано виконавчий лист 12 липня 2012 року, який стягувач пред'явив до виконання 26 липня 2012 року , на підставі якого 27 липня 2012 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 33607395 .

Як вбачається із пояснень представника позивача, наданих копій матеріалів виконавчого провадження, позивач дійсно не сплачував аліменти, про наявність будь-якої заборгованості по аліментам йому офіційно не повідомлялось, жодного його підпису про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження чи взагалі відвідування державного виконавця, зворотнього поштового повідомлення про отримання ним викликів, тощо в матеріалах виконавчого провадження відсутньо.

Так, згідно матеріалів виконавчого провадження Ленінського ВДВС, після відкриття виконавчого провадження стягувач вперше звернулася до державного виконавця в травні 2014 року за довідкою про неотримання аліментів, вдруге - в травні 2015 року. До цього жодних викликів, вимог державного виконаця боржникові взагалі не надсилалося, відомості про отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження - відсутні.

Лише 22.05.2015 року державним виконавцем на адресу боржника направлено виклик-вимогу, повторно - 01 липня 2015 року. 03 липня 2015 року винесена Постанова державного виконавця про примусовий привід боржника.

09 липня 2015 року здійснено вихід державного виконавця за місцем проживання боржника , під час якого була залишена в дверях вимога з'явитися до ВДВС 23.07.2015 року для перевірки майнового стану боржника.

07.07.2015 року ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва відмовлено у задоволенні подання державного виконавця про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , оскільки у матеріалах виконавчого провадження відсутні докази про повідомлення боржника про наявність виконавчого провадження.

Ознайомився ОСОБА_1 з розрахуноком заборгованості по аліментам лише в липні 2015 року.

Згідно з довідкою Центрального ВДВС заборгованість позивача ОСОБА_1 по аліментам за виконавчим листом №2-3-5023/07 за період з липня 2009 року по червень 2015 року складає 42 185,95 грн., яка нарахована державним виконавцем у відповідності до вимог ст. 74 ЗУ "Про виконавче провадження" і п. 7.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень - за правилами ч.3 ст. 195 СК України.

Правильність обчислення цієї заборгованості державним виконавцем позивачем не оспорюється.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи , ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_6 19 лютого 2009 року, від якого у них народився син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає з ним до теперішнього часу і перебуває на його утриманні.

Відповідно до ст. 197 Сімейного Кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

На підставі наведеного, враховуючи положення ч.2 ст. 197 , ст. ст. 192, 194, 195 СК України , суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог в частині часткового звільнення від сплати заборгованості, з урахуванням народження у позивача другої дитини ( як обставини, що має істотне значення) , відсутності достеменних доказів як про повідомлення його про відкриття виконавчого провадження на примусове виконання заочного рішення суду, так і про отримання ним цього рішення суду - в межах заявлених позовних вимог щодо визначеного розміру зменшення заборгованості.

Що стосується вимог про зобов'язання Ленінського відділу ДВС Миколаївського МУЮ здійснити перерахунок розміру заборгованості по сплаті аліментів, стягнутих з позивача на утримання сина ОСОБА_4, виходячи з 1/6 частки доходів щомісячно, за період з липня 2009 року по червень 2015 року включно - то такі вимоги задоволенню не підлягають як такі, що є зайво заявлені і є наслідком невірного тлумачення норм права.

Згідно до ст. 81 ЦПК України, судові витрати сплачені при подачі позову.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам, стягнутим за заочним рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 10 грудня 2007 року на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, з 42 185,95 грн. до 28 331,68 грн., а саме на 13 854 грн. 27 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ ГУДЕНКО О.А.