АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.,

секретар Вівчарик Н.В.,

за участю ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 лютого 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання спільних дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Розірвано шлюб, зареєстрований 24 листопада 2000 року в управлінні РАГС Чернівецької міської ради за актовим записом №1613 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканки АДРЕСА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі по 900 грн. на кожну дитину щомісячно починаючи з 31.08.2015 року і до досягнення ними повноліття.

справа № 22-ц/794/719/16 р. Головуючий у І інстанції Слободян Г.М.

категорія: 48 Доповідач Лисак І.Н.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежів за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вищезазначене рішення суду в частині визначеного розміру аліментів змінити, зменшивши розмір щомісячного платежу до 450грн. на кожну дитину. Обґрунтовує незаконність рішення суду невідповідністю висновків суду обставинам справи, а саме: розміру його щомісячного заробітку та доходи позивачки, а також неврахування судом здійснення ним догляду за непрацездатною матір'ю.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

На підставі ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 58 ЦПК України).

В силу абз. 1 ч.1 ст. 60 ЦПК України та ч. 3 цієї норми кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

На підставі частин 1 та 2 ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд керується ст.303 ЦПК України та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

На підставі зазначених норм процесуального закону доводи апеляційної скарги на предмет утримання відповідачем непрацездатної матері безпідставні, оскільки не були предметом дослідження в суді першої інстанції та на спростування висновків суду першої інстанції про відсутність у платника аліментів інших утриманців не підтверджуються належними доказами.

Про те, визначаючи розмір стягнення аліментів, суд першої інстанції вірно керувався рівністю обов'язку батьків щодо утримання дітей, їх станом здоров'я, а також затвердженим ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» на час розгляду справи прожитковим мінімумом на дитину відповідного віку, але встановлюючи дохід матері суд першої інстанції дійшов до невірного висновку про її щомісячний заробіток в розмірі 1220 грн., оскільки позивач сам навів розмір такого в сумі приблизно 2500 грн.

Таким чином, при нерегулярному та мінливому, але середньомісячному доході батька дітей також в сумі приблизно 2500 грн. з урахуванням прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку суд першої інстанції не обґрунтував обставин відхилення від рівності обов'язку батьків по утриманню дітей та не навів підстав при встановленому мінливому доході платника аліментів покладення на нього обов'язку по сплаті аліментів в більшій сумі, ніж встановлено прожитковим мінімумом.

Про те, клопотання відповідача про визначення розміру аліментів на кожну дитину по 450 грн. безпідставні, оскільки він не надав суду належних доказів, що спростовують його рівний соціальний, матеріальний чи стан здоров'я по відношенню до матері дитини, з якою діти залишилися проживати, що давало би підстави суду відступити від рівності обов'язку батьків щодо дітей або встановлення утримання меншим за мінімум, визначений законом.

В силу ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для зміни рішення, крім іншого, є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково підтверджують незаконність висновків суду першої інстанції, що дає підстави колегії суддів апеляційного суду змінити рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 лютого 2016 року в частині визначення до стягнення розміру аліментів із врахуванням встановленого ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» з 01 січня прожиткового мінімуму на дитину від 6 до 18 років розміром по 727,50 грн. на кожну дитину.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 лютого 2016 року в частині визначення розміру щомісячних платежів змінити, визначивши до стягнення по 727 (сімсот двадцять сім) грн. 50 коп. на кожну дитину.

В решта рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: