Справа № 301/1551/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

27 жовтня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого: Собослоя Г.Г.

суддів: Бондаренка Ю.О., Куцин М.М.

при секретарі: Сочка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іршавського районного суду від 25 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Осійської сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом ,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд із даним позовом, мотивуючи тим, що 16.02.2000 року померла мати позивачки ОСОБА_2, яка заповіту не залишила. До складу спадкового майна належить земельна частка (пай), посвідчена сертифікатом серії ЗК №0074064, що надана ОСОБА_2 на підставі розпорядження Іршавської районної державної адміністрації від 15 грудня 1997 року №429. Позивач, будучи спадкоємцем першої черги, спадщину прийняла, однак не може оформити свідоцтво про право на спадщину та право власності на земельну частку (пай), оскільки відсутній оригінал правоустановлюючого документу. Інших спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину відсутні.

Посилаючись на вищезазначені обставини, просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Іршавського районного суду від 25 серпня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду, як таке що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для відмови в позові відсутні.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

ОСОБА_1 та представник Осійської сільської ради в судове засідання суду апеляційної інстанції не зявилися, про час, місце розгляду справи були належним чином повідомлені і їх неявка не перешкоджає розглядові справи у відповідності до ч 2 ст.305 ЦПК України.

Згідно до ч 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

При зверненні в суд із позовом, ОСОБА_1 на підтвердження позовних вимог надала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11.08.2016 року, згідно якої позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з неподачею нотаріусу оригіналу правовстановлюючого документу на земельну частку (пай). Також нею надано суду копію сертифікату серії ЗК № 0074064, що виданий на підставі розпорядження Іршавської районної державної адміністрації від 15.12.1997 року за №29, ОСОБА_2 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КС ПП «Перше травня» розміром 1.6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі.

Суду першої інстанції не було надано оригіналу вищезазначеного сертифікату, такий не містить дати видачі, ні відмітки про проведення його державної реєстрації у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай).

Разом з тим, у позивачки відсутній належним чином зареєстрований оригінал сертифікату, виданий на імя спадкодавця.

В матеріалах справи також відомості, що на день смерті спадкодавця з нею проживали інші спадкоємці першої черги, або відсутні спадкоємці, які фактично вступили в управління або володінням спадковим майном, що в силу ст. 549 ЦК УРСР вважаються такими, що прийняли спадщину (оскільки спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР).

Крім цього, стверджуючи про відсутність оригіналу сертифікату, позивачкою не надано доказів того, що за вищезазначеним сертифікатом спадкодавцю ОСОБА_2 ще не виділялася в натурі земельна ділянка і не видавався державний акт на право власності на земельну ділянку.

Оскільки, ОСОБА_1, в порядку передбаченому ч1 ст. 60 ЦПК України, не довела належними і допустимими доказами підставність своїх позовних вимог і суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог за недоведеністю таких.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не має.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і посилання ОСОБА_1 на вимоги частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що рішення суду має містити обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову безпідставними, оскільки, письмові докази, як правило, подаються в оригіналі (ч.2 ст.64 ЦПК), а копії документів є неналежними доказами та надана оцінка їх судом.

Не заслуговують на увагу і посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на ч.4 ст.174 ЦПК України, що в разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позов та прийняття його судом, оскільки позивачка не ставила питання про залучення до участі у справі КСГП «Перше травня» або його правонаступника, якщо такі є.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Іршавського районного суду від 25 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

Згідно з оригіналом

Суддя Г.Г. Собослой