Справа № 639/6353/15-ц
26 січня 2016 року Жовтневий районній суд м. Харкова
у складі: головуючого судді Шиянової Л.О.
за участю секретаря Крбеян К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (транспортного) страхового бюро України , в якому просив суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 в якості відшкодуванні матеріальної шкоди грошову суму у розмірі 36 815 грн. 00 коп., стягнути з ОСОБА_2 в якості компенсації моральної шкоди грошову суму у розмірі 2 000 грн.00 коп. та судові витрати у розмірі 392,00 грн. оплата судового збору та у розмірі 5000 грн. витрати на правову допомогу адвоката.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.01.2015 року ОСОБА_2 було визнано винним у ДТП, що відбулося 01 січня 2015 року, та притягнуто до відповідальності за ч.1 ст. 124 КУпАП. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Додж Плимут» не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 застрахована не була, цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ №0840666.
Представник позивача ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності від 25.01.2016 року, судовому засіданні заявлений позов підтримала, однак від стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн., відмовилася, просила суд позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, але про причину неявки суд не повідомив.
З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно за відсутності відповідача.
Представник відповідача ОСОБА_3 (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, через канцелярію суду надійшли заперечення на позов, відповідно до яких заявлені позовні вимоги не визнають з наступних підстав. Так, виплата відшкодування потерпілій особі здійснюється на підстав положень ст. 29,33,34,35,41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначеним законом передбачено, що для отримання відшкодування насамперед повинно бути звернення до МТСБУ, яке приймає рішення щодо виплати відшкодування після зясування обставин даної ДТП. Право на отримання відшкодування за рахунок МТСБУ, виникає употерпілого не з моменту настання ДТП, а з моменту звернення до МТСБУ у встановленому Законом порядку. Проте на сьогодні позивач по справі таких вимог закону не виконав, тобто не подав до МТСБУ заяву про проведення страхового відшкодування, а отже не набув права на отримання страхового відшкодування, оскільки таке відшкодування може відбутися лише ц чіткій відповідності до Закону. Крім того, і винуватець ДТП не повідомляв МТСБУ про настання страхового випадку, як це визначено приписами ст.33.1.4 закону. У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обовязку письмового надання страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. МТСБУ наголошує на тому, що винуватець ДТП не повідомляв МТСБУ про настання страхового випадку, оскільки такий обовязок за винуватцем ДТП існує. В даному випадку ані винуватець ДТП (не висловив письмової згоди у вигляді повідомлення про настання ДТП на відшкодування шкоди за рахунок МТСБУV ані позивач не звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування , тому підстав для стягнення з МТСБУ не існує. Тому просять в задоволенні позову в частині стягнення з МТСБУ відмовити, справу розгляну у їх відсутність.
Вислухавши пояснення представник позивача, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
В судовому засіданні було встановлено, що 01.01.2015 року о 17.10 годині ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, а саме: в м. Харкові в районі перехрестя вул. Полтавський шлях та вул. Залютинська, керуючи автомобілем «Додж Плимут» не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, водії зазнали матеріальних збитків.
Зазначені обставини встановлені постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.01.2015 року. Постанова набрала законної сили 06.02.2015 року. (а.с. 4)
Даною постановою ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн.
Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що саме відповідач, є винним у скоєнні ДТП та заподіянні шкоди внаслідок цієї ДТП.
Автомобіль «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_2, зареєстровано на ім'я ОСОБА_1 (а.с. 5)
Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до п. 2 договору страхування, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася, і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування).
Згідно п. 5 ч.1 ст. 989 ЦК України, страхувальник зобовязаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.
Однак, як пояснила представник позивача, до МТСБУ із заявою про відшкодування не зверталися, оскільки пропущено строки, тому звернулися до суду.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до статті 1194 ЦК та п. 16 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Також суд вважає, що пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, позивачу заподіяно моральну шкоду. Наявність вини відповідача в скоєнні ДТП, судом встановлена.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди повінен визначатися залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до абз. 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Тому, щодо розміру цього відшкодування, суд з урахуванням обставин ДТП, тривалості страждань та негативних наслідків, які настали для позивача у зв'язку із ДТП, суми матеріальної шкоди, вважає, що сума моральної шкоди завищена, а тому підлягає зменшенню до 2000 грн.
Що стосується позовних вимог в частині стягнення матеріального відшкодування з ОСОБА_3 (транспортного) страхового бюро України, суд вважає у цій частині у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.
Так, виплата відшкодування потерпілій особі здійснюється на підстав положень ст. 29,33,34,35,41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначеним законом передбачено, що для отримання відшкодування насамперед повинно бути звернення до МТСБУ, яке приймає рішення щодо виплати відшкодування після зясування обставин даної ДТП. Право на отримання відшкодування за рахунок МТСБУ, виникає употерпілого не з моменту настання ДТП, а з моменту звернення до МТСБУ у встановленому Законом порядку. Проте на сьогодні позивач по справі таких вимог закону не виконав, тобто не подав до МТСБУ заяву про проведення страхового відшкодування, а отже не набув права на отримання страхового відшкодування, оскільки таке відшкодування може відбутися лише ц чіткій відповідності до Закону. Крім того, і винуватець ДТП не повідомляв МТСБУ про настання страхового випадку, як це визначено приписами ст.33.1.4 закону. У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обовязку письмового надання страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. МТСБУ наголошує на тому, що винуватець ДТП не повідомляв МТСБУ про настання страхового випадку, оскільки такий обовязок за винуватцем ДТП існує. В даному випадку ані винуватець ДТП (не висловив письмової згоди у вигляді повідомлення про настання ДТП на відшкодування шкоди за рахунок МТСБУ ані позивач не звернулися до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, тому підстав для стягнення з МТСБУ не існує. Тому, в даному випадку матеріальна шкода має бути задоволена за рахунок винуватця ДТП, оскільки винуватець ДТП не висловлював свою письмову згоду на відшкодування шкоди за рахунок МТСБУ, як цього вимагає Закон та п.16 Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року, а позивач не звертався до МТСБУ як визначено ст.35 Закону.
Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач знайшли свого часткового підтвердження під час судового засідання, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Так, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судовий збір, сплачений ним у розмірі 392,00 грн.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 4-11,60,61,79, 88,169,208, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України; ст.ст.23,1166,1167,1188,1194 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: м. Харків, вул. Губкомівська,12,на користь ОСОБА_1 в якості відшкодуванні матеріальної шкоди грошову суму у розмірі 36 815 (тридцять шість тисяч вісімсот пятнадцять) грн. 00 коп., в якості компенсації моральної шкоди грошову суму у розмірі 2 000( дві тисячі) грн.00 коп. та судові витрати у розмірі 392 ( триста девяносто дві) грн.00коп.
В частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 (транспортного) страхового бюро України відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.
Позивачем рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.

Суддя Л.О. Шиянова