САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/4898/15-ц
Провадження № 2/206/53/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"26" січня 2016 р.

Самарський районний суд міста ОСОБА_1 у складі: головуючого- судді: Зайченко С.В., при секретареві:ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом та уточнивши позовні вимоги просив,усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання ОСОБА_4 такою, що втрати право користування житловим приміщенням будинком №9 по вул. Радіальній в м. Дніпропетровську, що є підставою для зняття її з реєстраційного обліку, мотивуючи тим, що він є власником домоволодіння №9 по вул. Радіальній в м. Дніпропетровську. 01 грудня 2003 року він зареєстрував у своєму будинку онуку ОСОБА_4 Відповідачка з початку 2004 року почала жити разом з ним, але згодом, то виїжджала, то приїжджала знову. У 2009 році вона останній раз перебувала у його будинку. В жовтні 2013 року він вже звертався до суду з аналогічним позовом. На що відповідачка звернулась до суду з зустрічним позовом про вселення її до спірного домоволодіння. Рішенням суду від 13 січня 2014 року зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені, а йому в задоволенні його позовних вимог відмовлено. У червні 2014 року на підставі виконавчого листа відповідачка була вселена у будинок №9 по вул. Радіальній в м. Дніпропетровську. Після процедури вселення, відповідачка у той же день покинула будинок та не проживає в ньому більше року. У звязку з тим, що відповідачка зареєстрована у будинку, але фактично не проживає, заважає йому оформити субсидію на комунальні послуги.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена через періодичне видання газети «Вісті Придніпров'я». На підставі ч.9 ст.74 ЦПК України після опублікування оголошення в пресі відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи.

Заслухав доводи представника позивача, покази свідків, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Позивач ОСОБА_3 є власником домоволодіння №9 по вул. Радіальна в м. Дніпропетровську, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 23.10.1963 року.

Позивач ОСОБА_3 01 грудня 2003 року зареєстрував за адресою належного йому домоволодіння свою онуку ОСОБА_4, що підтверджується витягом із домової книги та довідкою квартального комітету №7 Самарської районної у м. Дніпропетровську ради.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2014 року, яке набрало законної сили в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовлено та задоволені позовні вимоги ОСОБА_4 в частині її вселення разом з дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинок №9 по вул. Радіальній в м. Дніпропетровську.

26 червня 2014 року державним виконавцем Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ при примусовому виконанні вищезазначеного рішення суду було вселено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в будинок по вул. Радіальній в м. Дніпропетровську, що підтверджується копією акту державного виконавця.

Згідно акту квартального комітету №7 Самарської районної у м. Дніпропетровську ради від 19.10.2015 року за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Радіальна,9, ОСОБА_4, не проживає з 2009 року й по теперішній час, особистих речей її у будинку немає.

Дані обставини, також підтверджуються показами свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, які в судовому засіданні пояснили, що відповідачка близько п'яти років не проживає в спірному домоволодінні, з якої причини їм невідомо. Особистих речей її в будинку не бачили. Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що 6 років проживає у спірному домоволодінні. В 2014 році державний виконавець вселив відповідачку до будинку, передав їй ключі, однак вона в ньому мешкати так і не почала. З того часу вона її більше не бачила.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідачка не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Вирішуючи даний спір, суд керується ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Виходячи зі змісту зазначеної норми права, поняття "зняття з реєстрації" нерозривно пов'язане з поняттям "житлові права" (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше).

Як випливає з вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку, що відповідачка втратила право користування житловим приміщенням, то є достатні підстави для зняття її з реєстрації за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Радіальна,9.

Питання судових витрат вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку №9 по вулиці Радіальній в місті Дніпропетровську, що є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за даною адресою.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 551,20 гривні.

Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий суддя: С.В. Зайченко