Єдиний унікальний номер 725/4214/16-ц
Номер провадження 2/725/863/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2016

Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:головуючого судді Іщенко І. В. при секретаріБерекеля О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання частково недійсним правочину,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, а відповідач є власником квартири №2 вказаного будинку, яка розташована навпроти його квартири та між ними знаходиться коридор, що перебуває у спільній сумісній власності співвласників вказаного багатоквартирного будинку та є коридором загального користування.

Разом з тим, відповідачка самовільно без його згоди встановила у коридорі загального користування санвузол, чим зменшила площу загального коридору й відповідно перешкоджає йому вільно пересуватися коридору, виходити з квартири, заносити речі тощо, а також внаслідок улаштування даної перегородки було зменшено ширину шляхів евакуації даного будинку та сходової клітини, що є порушенням чинних будівельних та житлових норм.

Посилаючись на вказане просив усунути йому перешкоди в користуванні власністю, а саме коридором загального користування шляхом зобовязання відповідача звільнити самовільно зайнятий коридору спільного користування площею 3,7 кв.м.

В судовому засіданні позивач та його представник позовну заяву підтримали в повному обсязі, надали суду пояснення аналогічні її змісту та просили позов задовольнити з підстав викладених у ньому.

Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що вона не визнає позов та просить в його задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази по справі, вважає що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно із положеннями ст.ст. 3,4,10,11,60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 , а відповідно до витягу про державну реєстрацію прав, відповідачці ОСОБА_3 на праві власності належить квартира АДРЕСА_3 .

Крім того, з дослідженої в судовому засіданні копії інвентаризаційної справи на будинок №49 по вул. Барбюса в м. Чернівці вбачається, що будинок є двоповерховий та багатоквартирний, а квартири сторін розташовані на першому поверсі даного будинку, одна навпроти другої.

Таким чином коридор, який розташований між квартирами сторін є обєктом спільної сумісної власності власників квартир даного будинку й відповідно до вимог ст. 369 ЦК України співвласники даного майна володіють, користуються та розпоряджаються ним за спільною згодою, якщо між ними не встановлено домовленостей.

Також судом встановлено, що відповідачкою в коридорі загального користування площею 3,7 кв.м улаштовано суміщений санвузол.

Зокрема, звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 вказував на те, що влаштування відповідачем в коридорі загального користування санвузла є самочинним й відповідно порушує його права як співвласника коридору на вільне володіння та користування належною йому на праві власністю квартирою та коридором, оскілки внаслідок влаштування відповідачкою санвузла в коридорі загального користування, який є власністю усіх мешканців будинку відбулося зменшення площі коридору й відповідно він позбавлений можливості вільно та без перешкод заходити до своєї квартири, вносити та виносити громіські речі, які змушений зокрема заносити до квартири через вікно з вулиці. Крім того, зменшення площі коридору загального користування призвело до зменшення ширини шляхів евакуації з будинку та сходової клітини, що є порушенням вимог нормативно-правових актів з питань пожежної безпеки. Також ураховуючи те, що в коридорі загального користування розташована ливньова каналізація, й відповідно при наявності значних опадів, вони не будуть потрапляти до неї, це може призвести до затоплення будинку.

Так, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За правилами, передбаченими ст. ст. 319, 328, 386, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 ЦК власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Крім того, відповідно до 33. постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 визначено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 5759 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому обєкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача

Також слід зазначити, що положеннями ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників ), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Крім того, за змістом ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Нежиле приміщення - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин.

Як вбачається зі змісту рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 року у справі №4-рп/2004 (Справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

При цьому, як вже було встановлено судом будинок №49 по вул. Барбюса в м. Чернівці, квартири сторін розташовані на першому поверсі вказаного будинку навпроти одного та між ними знаходить коридор загального користування й відповідно, суд ураховуючи положення вищенаведених законів та роз'яснень Конституційного Суду України, приходить до висновку, що позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності разом з іншими власниками квартир у багатоквартирному будинку належить коридор загального користування, розташований на першому поверсі вказаного будинку та підтвердження права власності сторін на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій.

Крім того, як встановлено судом, ОСОБА_2 здійснено самовільне переобладнання квартири АДРЕСА_4, а саме: обладнано приміщення коридору 2-1 площею 2,1 кв.м. на площі коридору загального користування й відповідно даний факт підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, зокрема рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25.07.2014 року, залишеним без змін в цій частині рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 22.10.2014 року, не зважаючи на погодження компетентними органами виконаного ОСОБА_3 перепланування та заміну правовстановлюючих документів на квартиру у звязку із виконаним переплануванням, п. 1.6 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 25.10.2011 року №671/18 про зміну відповідачці правовстановлюючих документів на свідоцтво про право власності у звязку з виконаними переплануваннями, визнано незаконним, а також скасовано свідоцтво про право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_5 в частині самовільно зайнятого коридору спільного користування площею 2, 10 кв.м.

Таким чином, на час розгляду даної справи, у відповідача відсутні відповідні правовстановлюючі документи на підтвердження права власності на виконані неї перепланування квартири з обладнанням на площі коридору загального користування додаткового приміщення до своєї квартири, а саме суміщеного санвузла.

Крім того, відповідно до 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічні вимоги і правила експлуатації будинку.

Частиною 1 ст. 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру) зобовязані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Відповідно до ст. 152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадиться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів.

При цьому, умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень визначено Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими Наказом Державного комітету України з питань житлово - комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, відповідно до яким переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів та лоджій власниками квартир, наймачами й орендарями може проводитися лише з метою поліпшення благоустрою квартири за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у цьому будинку.

Зокрема, відповідно до п.п. 1.4.1., 1.4.4. вказаних вище Правил, переобладнання і перепланування жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Пунктом 1.4.5 цих Правил встановлено, що для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку; проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.

Отже, зі змісту наведених норм вбачається, що власник квартири має право робити зміни в квартирі, а також у нежилих у житлових будинках приміщеннях, тобто перепланування та переобладнання за умови, що такі зміни не призведуть до порушень прав, обмеження інтересів власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічні, пожежні вимоги і правила експлуатації будинку. При цьому, здійснення відповідних змін (переобладнань) проводиться при наявності проектів та з дозволу виконкому відповідної місцевої ради депутатів, а також за згодою інших громадян, які проживають у будинку.

При цьому, нормативними правовими актами також визначено і переобладнання, які не належать до самочинного будівництва і, відповідно, не потребують дозволу на їх проведення.

Крім того, згідно з п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 р. № 127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 10 липня 2001 р. за N 582/5773, не є самочинним будівництвом, зокрема: для квартир багатоквартирних житлових будинків, гуртожитків: перепланування, пов'язані зі збільшенням житлової або підсобної площі за рахунок демонтажу перегородок без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок за рахунок площ коридорів та допоміжних приміщень, влаштування чи закриття дверних (віконних) прорізів у внутрішніх некапітальних стінах; демонтування або влаштування шаф, антресолей, комор; перестановка інженерного та сантехнічного обладнання в межах призначених приміщень; засклення балконів та лоджій, крім будинків, що занесені до Державного реєстру нерухомих пам'яток України; тощо.

Отже, для переобладнання, перепланування, перебудови чи добудови належного на праві власності нерухомого майна, крім переобладнань, які не вважаються самочинним будівництвом, його власнику достатньо попередньо звернутися до органу місцевого самоврядування за одержанням дозволу на проведення конкретних робіт і в разі отримання відмови оскаржити її до суду.

При цьому, згідно вимог ст. 100 ЖК України, виконання наймачем робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення обєкта в експлуатацію не потребується.

Виконання робіт, визначених частиною першою цієї статті, внаслідок яких змінюється площа, кількість чи склад приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду, допускається за письмовою згодою наймодавця (орендодавця), якщо інше не передбачено договором найму (оренди).

Крім того, відповідно до положень пункту 1.4.6. Правил, якщо власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобовязаний за свій рахунок провести це приміщення до попереднього стану.

Згідно ст. 189 ЖК України особи, винні у порушенні правил користування приміщеннями, санітарного утримання місць загального користування, сходових клітин, ліфтів, під'їздів, прибудинкової території несуть кримінальну, адміністративну та іншу відповідальність згідно чинного законодавства України.

Статтею 190 ЖК України визначено, що громадяни, які заподіяли шкоду жилим приміщенням, інженерному обладнанню, зобов'язані відшкодувати заподіяну шкоду (привести у попередній стан).

Таким чином, враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про те, що дозволу на проведення будівельних робіт відповідачу на влаштування спірної перегородки у коридорі загального користування не надавалось, а також відповідачем її було споруджено без отримання згоди позивача як співвласника й відповідно доказів на спростування вказаного відповідачем суду не надано, а рішення органу місцевого самоврядування, якими фактично було узаконено здійснене відповідачем перепланування своєї квартири із збільшенням площі за рахунок улаштування у коридорі загального користування, площею 3,7 кв.м., санвузла, тому здійснене ОСОБА_3 перепланування квартири за рахунок частини коридору загального користування є самочинним, оскільки здійснено без затвердженої в установленому порядку проектно-дозвільної документації з огляду на те, що переобладнання або перепланування законодавством передбачене лише після отримання дозволу на такі роботи, незалежно від того, чи буде воно здійснюватись з порушенням капітальних несучих стін, конструкцій або без них, а також без отримання згоди відповідача як співвласника.

За таких обставин, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 як власник квартири, у порушення вимог ст. ст. 319, 383 ЦК України, при реконструкції своєї квартири без отримання згоди позивача ОСОБА_1 як співвласника приміщень загального користування будинку та власника сусідньої квартири самовільно зайняла частину коридору загального користування площею 3,7 кв.м., що відповідно до ст. 382 ЦК України є спільною сумісною власністю всіх мешканців будинку.

Також суд вважає, що позов в частині скасування свідоцтва про право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_6 в частині самовільно зайнятого коридору спільного користування площею 3,7 кв.м. слід задовольнити.

ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном;

ч. 1 ст. 3 ЦПК України, згідно якої кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів;

згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання;

відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав згідно вказаної статті є припинення дії яка порушує право та відновлення становища яке існувало до порушення;

ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Правила, що містяться в статті 321 Кодексу повторюють зміст частин 4 та 5 ст. 41 Конституції України;

ч. 3 ст. 358 ЦК України передбачає, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності;

відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку;

ч. 2 ст. 383 ЦК України, передбачає, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку;

- відповідно до ст. 152 ЖК України, переобладнання чи перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

- відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства N 76 від 17 травня 2005 року, визначені наступні поняття: допоміжні приміщення житлового будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку;перепланування - до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків; реконструкція жилого будинку - комплекс будівельних робіт, спрямованих на поліпшення експлуатаційних показників приміщень житлового будинку шляхом їх перепланування та переобладнання, надбудови, вбудови, прибудови з одночасним приведенням їх показників відповідно до нормативно-технічних вимог.

-згідно п.п. 1.4.1, 1.4.5 вищевказаних Правил- переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи:

Враховуючи положення ст. 214 ЦПК України, згідно якої під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, враховуючи те, що питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності , суд вважає, що позов підлягає задоволенню в частині визнання незаконним п. 1,6 Рішення ВК ЧМР від 25.10.2011 року та скасування свідоцтва про право власності ОСОБА_2, скасування державної реєстрації в частині самовільно зайнятого коридору спільного користування площею 3,7 квадратних метри.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 11,42, 56, 57, 58, 60, 61, 64, 79, 88, 212 - 218, 294, 349 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити .

Скасувати свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_7 в частині самовільно зайнятого коридору спільного користування площею 3,7 квадратних метри.

Зобовязати ОСОБА_2, звільнити самовільно захоплену частину коридору загального користування, що розташована під сходами загального користування у квартирі №2, площею 3,7 кв.м. в будинку №49 по вул. Барбюса в м.Чернівці .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 551 грн. 21 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці ОСОБА_4