У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення в солідарному порядку заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про припинення правовідносин поруки за договором поруки, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року позивач публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі ПАТ «Альфа-Банк», банк) звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідачів на його користь в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором від 12 листопада 2007 року у розмірі 409 940,11 грн та судові витрати.

Позов мотивовано тим, що 12 листопада 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав, а позичальник отримала кредит у розмірі 57 582 доларів США на строк з 12 листопада 2007 року по 11 листопада 2037 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,9% річних за весь строк фактичного користування кредитом та зобов'язалася повертати кошти і сплачувати відсотки за користування ними в сумі, строки та на умовах, що передбачені цим договором та додатком №1 до нього - Графіком погашення кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_5 за кредитним договором 12 листопада 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_7 укладено договір поруки, відповідно до якого останній зобов'язався відповідати перед банком за виконання позичальником кредитних зобов'язань в тому ж обсязі, що і боржник. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Незважаючи на взяті на себе кредитні зобов'язання, ОСОБА_5 належним чином їх не виконувала, внаслідок чого, станом на 1 лютого 2014 року виникла заборгованість: за кредитом у розмірі 49 753,59 доларів США, що еквівалентно 397 680,45 грн, по відсотках у розмірі 1 452,89 доларів США, що еквівалентно 11 612,95 грн, та по пені у розмірі 80,91 доларів США, що еквівалентно 646,71 грн.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», а 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» були укладені договори купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, в результаті яких ПАТ «Альфа-Банк» набуло право вимоги за кредитним договором від 12 листопада 2007 року, укладеним між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_5 Посилаючись на вказані обставини позивач просив стягнути вказану заборгованість в солідарному порядку з боржника і поручителя.

У жовтні 2014 року ОСОБА_7 подав зустрічний позов до ПАТ «Альфа- Банк», в якому просив припинити правовідносини поруки за договором поруки від 12 листопада 2007 року, укладеним між ним та АКБ «ТАС-Комерцбанк». В обґрунтування зустрічного позову послався на те, що між ПАТ «Сведбанк», що є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ОСОБА_5 без його згоди та повідомлення було укладено ряд додаткових договорів, якими вносились зміни до кредитного договору. Дані додаткові угоди істотно змінили умови кредитного договору в сторону збільшення, а отже і умови договору поруки, що є порушенням ст. 559 ЦК України, та підставою для припинення поруки.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 3 квітня 2015 року позов задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 409 940,11 грн. заборгованості за кредитним договором від 12 листопада 2007 року. У задоволенні зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 червня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 409 940,11 грн заборгованості за кредитним договором від 12 листопада 2007 року та 1 827 грн витрат по оплаті судового збору та відмови в задоволенні зустрічного позову скасовано з ухваленням у цій частині нового рішення. Зустрічний позов задоволено. Визнано припиненим договір поруки, укладений 12 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_6 У задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат відмовлено. Рішення місцевого суду в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 1 827 грн витрат по оплаті судового збору змінено та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 3 654 грн витрат по оплаті судового збору. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Позивач за первісним позовом - ПАТ «Альфа-Банк», не погоджуючись з даним рішенням суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні заявлених ним вимог про солідарне стягнення кредитної заборгованості та в частині задоволення зустрічного позову про припинення поруки подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати в оскаржуваній частині із залишенням в силі рішення місцевого суду.

В іншій частині рішення апеляційного суду сторонами не оскаржується, тому не переглядається судом касаційної інстанції на предмет законності і обґрунтованості.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ПАТ «Альфа-Банк», виходив з того, що позичальник ОСОБА_5, не виконала належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з неї в солідарному порядку з відповідачем ОСОБА_7, як поручителем, відповідно до договору поруки від 12 листопада 2007 року.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з того, що підвищена відсоткова ставка в розмірі 12,9% річних в період з 10 жовтня 2011 року по 27 лютого 2012 року до кредитних зобов'язань банком не застосовувалась, оскільки ОСОБА_5 у вказаний період не допускала порушення умов кредитного договору, а тому вимоги зустрічного позову є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Скасовуючи рішення місцевого суду в частині стягнення з ОСОБА_6, як з поручителя, в солідарному порядку кредитної заборгованості та в частині відмови в задоволенні вимог зустрічного позову про припинення поруки з ухваленням у цій частині нового рішення суд апеляційної інстанції виходив з того, що пунктом 8.4.1. договору про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору від 12 листопада 2007 року сторони фактично збільшили обсяг відповідальності поручителя ОСОБА_7 При цьому в матеріалах справи не міститься жодних доказів про погодження з ОСОБА_7 вказаних змін до їх внесення до цього договору, як і повідомлення його про такі зміни. За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України для припинення поруки та відсутності підстав для стягнення з поручителя кредитної заборгованості.

Вказані висновки суду апеляційної інстанції відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 12 листопада 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 57 582 доларів США строком повернення до 11 листопада 2037 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,9% річних за весь строк фактичного користування кредитом та зобов'язалася у порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, сплачувати відсотки за користування коштами в сумі, строки та на умовах, що передбачені цим договором та додатком №1 до нього - Графіком погашення кредиту.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 12 листопада 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_7 був укладений договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику у вигляді кредиту згідно з кредитним договором від 12 листопада 2007 року в сумі 57 582 доларів США, строком до 11 листопада 2037 року, з процентною ставкою 11,9% річних за їх використання. Згідно п. 2 договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов'язання усім належним йому майном та грошовими коштами.

6 квітня 2011 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ОСОБА_5 укладений договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору від 12 листопада 2007 року, відповідно до якого на дату укладання цього договору розмір строкової заборгованості за кредитом складає 51 182 доларів США (п. 1), розмір простроченої заборгованості за кредитом складає 3 010,04 доларів США (п. 1.1), розмір простроченої заборгованості по процентах за кредитним договором складає 162,08 доларів США (п. 1.2), розмір строкової заборгованості по процентах за кредитним договором складає 609,60 доларів США (п. 1.3). Відповідно до п. 3 вказаного договору розмір строкової заборгованості за кредитом складає 54 354,12 доларів США.

6 квітня 2011 року між сторонами також був укладений договір про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору від 12 листопада 2007 року, відповідно до якого розмір строкової заборгованості за кредитом складає 54 354,12 доларів США, процентна заборгованість за кредитним договором відсутня (п.п. 1, 1.1). Згідно п. 2 вказаного договору кредитний договір викладений в новій редакції.

27 лютого 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ОСОБА_5 був укладений договір про внесення змін та доповнень №3 до кредитного договору від 12 листопада 2007 року, відповідно до якого п. 1.3 кредитного договору викладено в новій редакції.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», а 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладені договори купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, в результаті яких ПАТ «Альфа-Банк» набуло право вимоги за кредитним договором від 12 листопада 2007 року, укладеним між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_5

ОСОБА_5 належним чином взяті на себе зобов'язання не виконувала, у зв'язку із чим, станом на 1 лютого 2014 року виникла заборгованість в сумі 51 287,39 доларів США, що по курсу Національного банку України, станом на 1 лютого 2014 року становить 409 940,11 грн, в тому числі: за кредитом - 49 753,59 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на дату розрахунку складає 397 680,45 грн; по відсотках - 1 452,89 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на дату розрахунку складає 11 612,95 грн; по пені - 80,91 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на дату розрахунку складає 646,71 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом банк просив стягнути вказану суму заборгованості з боржника і з поручителя в солідарному порядку.

При цьому, подаючи зустрічний позов, поручитель ОСОБА_6 посилався на відсутність правових підстав для стягнення з нього кредитної заборгованості в силу припинення поруки з підстав, передбачених ч.1 ст.559 ЦК України, зокрема у зв'язку зі зміною зобов'язання без його згоди, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які зумовили збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання про дострокове повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

Внесення додатковою угодою змін до кредитного договору в частині збільшення розміру процентної ставки без згоди поручителя на такі зміни призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього і зумовлює припинення поруки.

Вищевказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі №6-1161цс15, яка, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

В п. 8.4.1. договору про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору від 12 листопада 2007 року, укладеного 6 квітня 2011 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5, сторони визначили, що процентна ставка підвищується на 1% за кожен факт порушення умов договору, від рівня поточної ставки на дату порушення зобов'язання позичальника.

Згідно п. 11 договору поруки від 12 листопада 2007 року сторони не мають права в односторонньому порядку відмовитися від прийнятих на себе зобов'язань за цим договором або змінити його умови. Сторони домовились, що будь-які зміни до основного зобов'язання, крім змін, наслідком якого є збільшення відповідальності поручителя за цим договором, погоджуються між позичальником та банком самостійно без повідомлення поручителя про такі зміни.

Пунктом 8.4.1. договору про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору від 12 листопада 2007 року сторони фактично збільшили обсяг відповідальності поручителя ОСОБА_7

При цьому, банком не доведено, що ці зміни до кредитного договору погоджувалися з ОСОБА_7 і останній повідомлявся про такі зміни.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про припинення поруки та відсутності правових підстав для солідарного стягнення з ОСОБА_6 кредитної заборгованості, як з поручителя.

Встановивши факти та визначивши правовідносини, зумовлені встановленими фактами, суд апеляційної інстанції правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи апеляційним судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин, відповідно до ст. 337 ЦПК України касаційну скаргу слід відхилити і залишити оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
Судді В.С. Висоцька
О.В. Кафідова
О.В. Умнова
І.М. Фаловська