№4-с/638/56/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого, судді РУДНЄВОЇ О.О.

при секретареві ГРЕБІННИК А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Московського району Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2, зацікавлена особа по справі ОСОБА_3 про визнання дій по винесенню постанови про розшук майна боржника від 22.12.2015 року та постанови про накладення арешту на майно боржника(транспортного засобу) від 11.12.2015 року неправомірними, скасування постанови державного виконавця про розшук майна боржника (транспортного засобу) від 22.12.2015 року та постанови про арешт майна боржника(транспортного засобу) від 11.12.2015 року,-

УСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Московського району Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 18.02.2016 року, свою скаргу обґрунтовує тим, що державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Московського району Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 ,відкривши виконавче провадження ВП № 49629699,11.12.2015 року, всупереч вимогам ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» безпідставно порушив його право на добровільне виконання судового рішення, бо постанова про відкриття виконавчого провадження від 11.12.2015 року надійшла тільки 18.12.2015 року, це в було в пятницю та заявник був позбавлений можливості виконати судове рішення добровільно. 22.12.2015 року він звернувся до суду з заявою про розстрочення періоду виконання судового рішення. відділу Державної виконавчої служби Московського району Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2Д в цей день було винесено постанову про розшук майна боржника (транспортного засобу, його було затримано співробітниками дорожньо-патрульної служби, в нього було вилучено автомобіль. Також вважає, що 11.12.2015 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Московського району Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2Д було протиправно винесено постанови про накладення арешту на все майно боржника та арешту на нерухоме майно боржника.

В судовому засіданні представник заявника за угодою, адвокат ОСОБА_4 вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі , наполягаючи на їх задоволенні.

Державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Московського району Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 проти скарги заперечував, наполягаючи на правомірності своїх дій, посилаючись на ті обставини, що 22.01.2016 року після отримання ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.02.2016 року виніс постанову про скасування постанови про розшук майна боржника(транспортного засобу), просив в задоволенні скарги відмовити.

Третя особа по справі ОСОБА_5 вимоги скарги не визнав, вважає дії державного виконавця обґрунтованими та спрямованими на своєчасне виконання судового рішення, просив в задоволенні скарги відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали виконавчого провадження ВП № 49629699, суд приходить до наступного:

09.10.2015 року Апеляційним судом Харківської області постановлене судове рішення по цивільній справі №638/11706/14ц, провадження №2/638/341/15, яким скасоване рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.06.2015 року та з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 стягнуто 34788,00 гривень збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою та 347,88 гривень судових витрат. Рішення суду набуло законної сили. 27.11.2015 року судом виписано виконавчий лист.

07.12.2015 року ОСОБА_3 звернувся до Державної виконавчої служби Московського району Харківського міського управління юстиції с заявою про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно боржника. 11.12.2015 року державний виконавець Державної виконавчої служби Московського району Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 49629699, постанову про накладення арешту на все майно боржника, постанову про накладення арешту на майно боржника (транспортний засіб автомобіль КІА Соренто, державний номер НОМЕР_1.

Постанова про відкриття виконавчого провадження надіслана державним виконавцем боржнику рекомендованим листом у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» та своєчасно отримано протягом встановленого строку поштового обігу 18.12.2015 року, проти чого сторона заявника не заперечує.

В постанові вказано строк для добровільного виконання рішення суду до 18.12.2015 року.

Не підлягає доказуванню, що за календарем: 18.12.2015 року як день тижня був пятницею, але судом встановлено та стороною заявника не було оспорено і доведено суду, що в понеділок 21.12.2015 року або у вівторок, 22.12.2015 року заявник звернувся до ВДВС з відповідною заявою про неможливість виконання судового рішення добровільно, у звязку з затримкою в отриманні постанови державного виконавця.

22.12.2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою про надання розстрочки виконання судового рішення, що суд вважає доказом тих обставин, що ОСОБА_6 не мав фінансової можливості виконати рішення суду добровільно в повному обсязі, як це вимагає закон, бо як він пояснив в своїй заяві про надання розстрочки 22.12.2015 року (том 1 арк.237) «з-за відсутності фінансової можливості, оскільки є пенсіонером та отримує невелику пенсію».

В той же день, не отримавши ніякого повідомлення від боржника, не враховуючи термін для поштового обігу кореспонденції, державний виконавець Державної виконавчої служби Московського району Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 виніс постанову про розшук майна боржника (транспортного засобу, автомобіля КІА Соренто, державний номер НОМЕР_1, на підставі з чим 17.02.2016 року автомобіль було вилучено та поміщено до штрафного майданчику.

25.02.2016 року державний виконавець Державної виконавчої служби Московського району Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 виніс постанову, якою скасував постанову від 22.12.2015 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в цій частині вимоги скарги задоволенню не підлягають, бо постанова від 22.12.2015 року вже скасована особою. Яка її виносила(відсутній предмет спору).

Відповідно до ст. 383 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими для виконання на території України.

Згідно зі статтею 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

У відповідності з вимогами ст. ст.10,11,60 ЦПК України обовязок щодо доказування обґрунтованості своїх доводів та думок покладається законодавцем на учасників процесу, судом докази тільки оцінюються.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно вимог ч 1 ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав та свобод.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» чітко передбачені права учасників виконавчого провадження::1. Сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

2. Стягувач має право подати заяву про видачу дубліката виконавчого документа, про поновлення строку його предявлення до виконання, про відмову від стягнення і повернення виконавчого документа.

3. Сторони мають право укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка визнається судом, оспорювати належність майна і результати його оцінки, подавати письмові заперечення проти розрахунку державного виконавця щодо розподілу коштів між стягувачами.

4. Інші учасники виконавчого провадження мають право подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими цим Законом для цих осіб.

5. Сторони зобовязані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обовязкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник фізична особа про зміну місця роботи.

6. Боржник зобовязаний:

утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах;

своєчасно зявлятися за викликом державного виконавця;

письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

7. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Стаття 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає:

1.Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

2. Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

3. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності за ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» - Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до

виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця є неправомірними тільки в тій частині, що він не переконався в своєчасному отриманні боржником постанови по відкриття провадження, не врахував строк д, який є необхідним для поштового обігу та передчасно виніс 22.12.2015 року постанову про розшук майна (транспортного засобу ) боржника.

Стаття 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає дії державного виконавця при накладенні арешту майна боржника та при вилученні майна боржника.

1. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

2. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Проведення опису майна боржника здійснюється не пізніше ніж протягом місяця з моменту отримання інформації про місцезнаходження майна.

3. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

4. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

5. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

6. Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна.

7. Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений державним виконавцем, але не раніше ніж через п'ять днів після накладення арешту. Продукти та інші речі, що швидко псуються, вилучаються і передаються для продажу негайно після накладення арешту.

8. Виявлені під час опису цінні папери, ювелірні та інші побутові вироби із золота, срібла, платини і металів платинової групи, дорогоцінного каміння і перлів, а також лом і окремі частини таких виробів, на які накладено арешт, підлягають обов'язковому вилученню і не пізніше наступного робочого дня передаються на зберігання установам Національного банку України, які зобов'язані прийняти їх на безоплатній основі. Арешт на цінні папери накладається в порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України.

9. Під час проведення опису майна боржника - юридичної особи та накладення арешту на нього державний виконавець також використовує відомості щодо належного боржнику майна за даними бухгалтерського обліку. Під час прийняття державним виконавцем постанови про арешт майна боржника арешт поширюється на усі поточні рахунки боржника, у тому числі ті, що будуть відкриті боржником після винесення державним виконавцем постанови про арешт майна.

Таким чином, суд вважає, що державний виконавець при винесенні 11.12.2015 року постанов про накладення арешту на майно боржника діяв виключно в межах, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» і підстав для скасування постанов про накладення арешту на майно боржника (транспортний засіб) суд не вбачає, бо це може перешкоджати виконанню судового рішення.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявник не довів порушення свого права, визначеного Законом України «Про виконавче провадження» в повному обсязі, вимоги скарги суд визнає частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Керуючись вимогами ст..ст.10,11,60,212-215,383-389 ЦПК України, ст..124 Конституції України ст..ст.5,6 25,27,31,32, 57Закону України «Про виконавче провадження», п5.1.1,5.1,3 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом міністерства юстиції України від 15.12.1999 року №; 74/5

СУД УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Московського району Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2, зацікавлена особа по справі ОСОБА_3 про визнання дій по винесенню постанови про розшук майна боржника від 22.12.2015 року та постанови про накладення арешту на майно боржника(транспортного засобу) від 11.12.2015 року неправомірними, скасування постанови державного виконавця про розшук майна боржника (транспортного засобу) від 22.12.2015 року та постанови про арешт майна боржника(транспортного засобу) від 11.12.2015 року визнати частково обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню частково.

Визнати дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Московського району Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 по винесенні постанови про розшук майна боржника (транспортного засобу ) від 22.12.2015 року неправомірними, у звязку з винесенням передчасно.

В скасуванні постанови державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Московського району Харківського міського управління юстиції про розшук майна боржника від 22.12.2015 року (серії ВП № 49629699) та постанови про накладення арешту на майно боржника(транспортного засобу) від 11.12.2015 року (серії ВП 49629699) відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного Суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 5-ти днів з дня проголошення, а стороною, що не приймала участі у розгляді справи в той же строк після отримання копії ухвали.

Ухвалу з мотивувальною частиною буде виготовлено судом 08.04.2016року о 16-00 годині.

Головуючий, суддя О.О.РУДНЄВА