Справа № 216/9058/15-ц
Провадження № 2/216/895/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2016 року

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Мясоєдової О.М.,

за участю секретаря - Усік М.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_3 цивільну справу за позовом:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з 01.02.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» є управителем будинків споруд та прибудинкової території у Центрально-Міському районі м. Кривого Рог (надалі - ТОВ «Сітісервіс-КР»). Позивач надавав ОСОБА_2 житлово-комунальні послуги на суму 1348,46 грн. за період з 01.02.2014 року по 01.12.2015 року. Квартира №22 за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Пушкіна,1 належить до приватної форми власності. Відповідно до ст..ст. 151 ,156 Житлового Кодексу України ст.ст. 20,32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків споживач зобовязаний вчасно та в повному обсязі сплачувати вартість наданих житлово-комунальних послуг, а також приймати участь у загальних витратах на обслуговування будинку пропорційно своїй частці у його майні (ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно ст. 360 ЦК України та ч.1 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» - співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном. Отже, відповідач зобовязаний нести затрати по утриманню будинку, в якому знаходиться його квартира та прибудинкової території. Відповідач в порушення законів не сплачує позивачу вартість спожитих житлово-комунальних послуг, у звязку з чим виникла заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.02.2014 року по 01.12.2015 року у сумі 1348,46 грн. Відповідно до с т. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Сума інфляції станом на 21.11.2015 року становить 266,44 грн. 30.07.2015 року ТОВ «Сітісервіс-КР» було видано судовий наказ про стягнення забогорваності з ОСОБА_2, який 28.09.2015 року був скасований.

Тому, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у сумі 1348,46 грн., інфляційні витрати у сумі 266,44 грн., а також судовий збір у сумі 1218 гривень.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнив та вказав, що оскільки відповідач сплатила частково суму заборгованості, тому просить стягнути з неї 905,34 грн., інфляційні витрати - 440,34 грн., та судовий збір -1218 грн..

В кінцевому уточненому позові представник відповідача в судовому засіданні вказав суду, що заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги відсутня, але він просить стягнути з ОСОБА_2, що мешкає за адресою Пушкіна, 1/22, на користь ТОВ «Сітісервіс» інфляційні витрати у сумі 440 грн. 34 коп. та стягнути з відповідача судовий збір у сумі 1218 грн..

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала та суду пояснила, що вона не є споживачем послуг, які надавалися позивачем. Позивач на договірних засадах надає послуги з утримання будинків та прибудинкової території. Підприємство є юридичною особою. Договір між нею та позивачем на обслуговування житлового будинку та прибудинкової території не укладався. У неї з відповідачем немає жодних договірних відносин, права та обовязки між ними не виникали. Відповідно до ст.. 631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладання. Послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору. Послуги надаються споживачеві згідно з договором. Істотні умови договору, зокрема система оплати послуг (щомісячна або авансова) перелік послуг, форма оплати послуг, яка визначається у договорі між споживачем і виконавцем, між ними визначена не була.

Навіть у разі укладання договору, відповідно до ст.. 907 ЦК України останній може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку і на підставах, встановленим цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Без узгодження форми та системи оплати позивач розраховує вигадану заборгованість за ненадані послуги виходячи з тарифу, який між ними не погоджений, що є в даній ситуації неправомірним. Оскільки оплата виставлених рахунків за надані послуги повинна здійснюватися споживачем кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання кожного із цих зобовязань. Вважає, що у позивача в силу ст. 256,257,258,267 сплинув строк для звернення до суду з вимогою про захист свого начебто порушеного цивільного права. Позивачем не надано доказів на підтвердження зазначених у позові обставин, а обставини, які б могли його звільнити від доказування відсутні. Вона не є споживачем послуг, між ними немає договірних відносин, а від так і стягнення з неї коштів є недопустимим

Крім того на час розгляду справи, заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг по їх квартирі відсутня.

Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що в уточненому позові має бути відмовлено з наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті стало відомо, що відповідачка на імя ОСОБА_2, за відомостями адресного-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області, значиться зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно наданого позивачем особового рахунку № 1, то він відкритий ТОВ «Сітісервіс-КР» на ОСОБА_4, як власника Квартири за адресою Пушкіна, 1/22.

Згідно ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлений не до тієї особи, яка має відповідати за законом.

Позивачем даного клопотання не заявлялося.

Отже, між сторонами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг, які врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Обовязок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Частина 1 ст. 32 цього Закону визначає, що плата за послуги нараховується щомісячно, не пізніше 10 числа мясця, що настає за розрахунковим. В своєму позові позивач вказує, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном.

Але, позивач не надав суду доказів того, хто є власником, даної квартири. Хто з співвласників, крім ОСОБА_5, мешкає в даній квартирі та яка частка у праві спільної часткової власності саме відповідачки ОСОБА_2.

Заборгованість по сплаті комунальних послуг на час розгляду справи відсутня.

Розрахунок інфляційних витрат суду надається позивачем на імя відповідачки ОСОБА_2

Згідно ст. 319 ЦК України власність зобовязує.

Співвласник відповідно до своєї частки у спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном, як це передбачено ст. 360 ЦК України.

Відповідно до ст. 162 Житлового Кодексу України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст.179 Житлового Кодексу України користування будинками (квартирами) та їх утримання здійснюється з обовязковим дотриманням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями.

Пунктом 10 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартири в разі якщо між ними відсутня згода щодо оплати.

Суду не надано доказів того, які співвласники зареєстровані в Квартирі, та хто на теперішній час в Квартирі проживає, крім відповідача.

За таких обставин, суд вважає, що в позові необхідно відмовити, оскільки позивач не довів суду, що саме вказаний ним відповідач ОСОБА_2 зобовязана виконати покладений на неї законом або договором обовязок, а саме: відшкодовувати виниклу заборгованість за житлово-комунальні послуги та сплатити інфляційні виплати. Також суду не надано доказів того, хто саме сплатив заборгованість, відповідно до позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.319 ,360 ЦК України, ст. 162,179 Житлового Кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,ст. 213-215 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В :

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя О.М. Мясоєдова