Справа №409/3310/15-ц
Пров. № 2/409/422/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2016 року смт.Білокуракине
Білокуракинський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді: Полєна В.С.
при секретарі: Острогляд В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Білокуракине Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Білокуракинської РДА Луганської області про надання дозволу на багаторазові тимчасові виїзди за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька,-
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Білокуракинської РДА Луганської області про надання дозволу на багаторазові тимчасові виїзди за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька.
Позивачка обгрунтовує свої вимоги тим, що з 21.06.2003 року сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 18.07.2006 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу мешкає разом із матір'ю - ОСОБА_1. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, аліментні платежі сплачує не регулярно. Крім того, відповідач відмовляється надавати нотаріально засвідчені заяви про згоду на вивезення дитини за межі України, а тому, це питання в добровільному порядку між ними врегулювати не можливо. У зв'язку з цим позивач, з метою забезпечення покращення стану здоров'я дитини, розширення її кругозору, ознайомлення з культурою іноземних країн, стимулювання вивчення іноземних мов, а також з метою оздоровлення, профілактичного лікування, морального та духовного розвитку, а взагалі, з метою захисту прав дитини, була вимушена звернутися до суду з позовною заявою про надання дозволу на багаторазові тимчасові виїзди за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька до досягнення нею 16 років.
У судове засідання позивачка не з'явилася, попередньо подавши суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Представник третьої особи - служби у справах дітей Білокуракинської РДА Луганської області в судове засідання не з'явився, попередньо подавши суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, вважав за доцільне прийняти рішення по даній справі на розсуд суду.
Відповідач у судові засідання 18.01.2016 року, 22.01.2016 року не з'явився, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті "Урядовий кур'єр", про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Таким чином, відповідач вважається повідомленим належним чином про дату, місце та час слухання справи. Заяви від відповідача до суду не надходили, у зв'язку з чим 22.01.2016 року, зі згоди позивача, судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши обставини справи, докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3, виданого Артемівським відділом реєстрації актів Луганського міського управління юстиції 20.02.2007 року, сторони 18.07.2006 року розірвали шлюб, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 335 (а.с. 6).
Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про народження серії НОМЕР_2, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Артемівського районного управління юстиції м. Луганська 20.01.2003 року (а.с. 6).
Відповідно довідки від 29.11.2014 року № НОМЕР_1 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).
Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.
Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Виходячи з позовної заяви, позивачка турбуючись про виховання та утримання дитини має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити відпочинок дитини.
Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами).
У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.
Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.
Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. П.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про надання дозволу на багаторазові тимчасові виїзди за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька.
Суд на підставі викладеного та керуючись ст. 313 ЦК України, ст. 4 п. 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", ст. ст. 150, 154 СК України, ст.ст. 8, 11, 60, 213-215, 293 ЦПК України,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити в повному обсязі.
Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 дозвіл на виїзд малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення дитиною 16 (шістнадцяти) років.
Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 дозвіл на оформлення проїздних документів на тимчасові виїзди за межі України на ім'я малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення дитиною 16 (шістнадцяти) років.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Білокуракинський районний суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання сторонами копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Білокуракинського районного суду

Луганської області В.С. Полєно