Номер справи 623/3122/13-ц
Номер провадження 2/623/38/2016
РІШЕННЯ

іменем України

01 лютого 2016 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Зелінського В. Г.

з участю: секретаря - Телешевської В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного Підприємства "Золота Нива - 1", третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом повернення самовільно зайнятої земельної ділянки разом з посівами; за зустрічною позовною заявою Приватного підприємства "Золота Нива - 1" до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки; за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства "Золота Нива - 1", третя особа: ОСОБА_1, Реєстраційна служба Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області про визнання договору оренди землі недійсним та повернення земельної ділянки, зібраного урожаю чи стягнення його вартості,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПП "Золота Нива - 1" про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом повернення самовільно зайнятої земельної ділянки разом з посівами.

Позивач вказує., що 12 листопада 2012 року він уклав з ОСОБА_3 договір оренди належної їй земельної ділянки: кадастровий номер НОМЕР_1, ділянки НОМЕР_2, загальною площею - 5,8678 га., розташованої на території Куньєвської сільської ради Ізюмського району, який був зареєстрований у реєстраційний службі Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області 26.04.2013 року.

01.05.2013 року він виявив, що вказана земельна ділянка засіюється відповідачем.

Чинне законодавство забороняє використання земельних ділянок без наявності правовстановлюючих документів, які посвідчують правомірність користування земельною ділянкою про що вказують ст. 124-126 ЗК України.

Згідно ст. 640 ч. 3 ЦК України договір, який підлягає державній реєстрації є укладеним з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 14, 18, 20 Закону України "Про оренду землі" договір оренди укладається у письмовій формі і набуває чинності після його державної реєстрації, яка проводиться у порядку встановленому законом.

Статтею 212 ЗК України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час користування ними.

Посилаючись на те, що договір оренди земельної ділянки між ОСОБА_3 та ПП "Золота Нива - 1" підписувала не ОСОБА_3, просить визнати його недійсним.

ПП "Золота Нива - 1" звернулося з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 12.11.2012 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Позивач посилається на те, що право користування земельною ділянкою НОМЕР_2, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Куньєвської сільської ради і є власністю ОСОБА_3, належить ПП "Золота Нива - 1" на підставі договору оренди землі, зареєстрованого в Ізюмському міськрайонному відділі реєстрації Харківської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельних ресурсах" про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.02.2012 року за № 00726.

Пунктом 8 договору встановлений строк його дії 7 років.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції що діяла на момент реєстрації договору оренди ОСОБА_3 (до 11.02.2010 р.) договір який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Посилаючись на ст. 20 Закону України "Про оренду землі", яка діяла на момент укладення договору (до 01.01.2013 р.), позивач вказує, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, набув чинності з 29.02.2012 року і діє до 29.02.2019 року включно.

В порушення умов п. 29 укладеного з ПП "Золота Нива - 1" договору оренди землі ч. 1-3 ст. 13, ч. 1 ст. 526 ЦК України, ч. 1 ст. 95 ЗК України, ст. 24, 25 Закону України "Про оренду землі" ОСОБА_3 уклала договір оренди земельної ділянки НОМЕР_2 з ФОП ОСОБА_1 уклавши новий договір оренди земельної ділянки, ОСОБА_3 передала одночасно одну й ту ж саму земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва іншому землекористувачу - ФОП ОСОБА_1, чим не просто створила перешкоди ПП "Золота Нива - 1" для виконання умов договору оренди землі укладеного 29.02.2012 року, а фактично позбавила підприємство можливості використовувати орендоване майно.

Посилаючись на ст. 215 ч. 1, 3 ЦК України, позивач вказує, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Позивач вказує, що об'єктом оренди при укладенні договору оренди землі від 10.09.2007 року де орендарем виступило ПП "Золота Нива - 1", і договору оренди землі від 12 листопада 2012 року між ОСОБА_3 і ФОП ОСОБА_1 є одна й та ж сама ділянка.

Вважає, що ОСОБА_3 не мала права укладати договір оренди землі з ОСОБА_1 до припинення дії договору оренди з ПП "Золота Нива - 1".

Позивач просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 12.11.2012 року укладений між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3

ОСОБА_3 звернулася з позовом до ПП "Золота Нива - 1" про визнання договору оренди землі недійсним та повернення земельної ділянки орендатору ФОП ОСОБА_1, скасувати реєстрацію договору оренди землі від 20.04.2007 року, стягнути вартість урожаю отриманого відповідачем за 2013, 2014 роки.

Позивач вказує, що 12.11.2012 року вона уклала з ФОП ОСОБА_1 договір оренди належної їй земельної ділянки НОМЕР_2, що розташована на території Куньєвської сільської ради Ізюмського району загальною площею 5,8678 га., який було зареєстровано 26.04.2013 року.

При оскарженні ухвали Ізюмського міськрайонного суду про забезпечення позову відповідач 16.10.2013 року надав копію начебто укладеного з нею договору оренди тієї ж самої земельної ділянки.

Під час ознайомлення з копією договору вона виявила, що підпис в ньому від її імені підроблений, а вказаного договору вона ніколи не бачила.

Згідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину вимог, які встановлено частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Посилаючись на ст. 203 ч. 3, 627, 6 ЦК України, ст. 15, 16, 14, 18, 20 Закону України "Про оренду землі", позивач просить: визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 20.09.2007 року між нею та ПП "Золота Нива - 1" недійсним; повернути земельну ділянку орендатору ФОП ОСОБА_1; стягнути середню вартість урожаю, отриманого за 2013, 2014 роки в розмірі 26 152 гр. 80 коп. та 66 444 гр. 44 коп.

Сторони заявлені до них позовні вимоги не визнали.

В судовому засіданні встановлено, що предметом спору є законність наданого договору оренди землі від 20.09.2007 року, згідно якого ОСОБА_3 передала ПП "Золота Нива - 1" в оренду належну їй, згідно Державного акту серії НОМЕР_3, земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 5,8678 га., у тому числі ріллі 5,8678 га. із земель приватної власності, яка розташована на території Куньєвської сільської ради, контур № ВРФ 2, ділянка НОМЕР_2.

До договору надано акт визначення меж земельної ділянки в натурі від 10.09.2007 року та акт приймання - передачі земельної ділянки від 1.04.2012 року.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 оспорюють законність договору оренди.

ОСОБА_3 вказує, що підпис у договорі не її, а підроблений. З договором оренди її не знайомили.

Покази ОСОБА_3 підтверджуються висновком судової почеркознавчої експертизи № 5671 від 24.07.2014 року із якого видно, що підписи від імені ОСОБА_3 в договорі оренди землі від 20.04.2007 року, укладеному між ОСОБА_3 та ПП "Золота Нива - 1", розташований на сторінці "4", в графі "Орендодавець"; в актах визначення меж земельної ділянки в натурі від 10.09.2007 року, в рядку "Орендодавець" та приймання - передачі земельної ділянки б/д. в рядку "Передав орендодавець", - виконані не ОСОБА_3, а іншою особою. (а.с.120-128 т.1).

Представники ПП "Золота Нива - 1" в судовому засіданні пояснити ким був підписаний договір оренди не змогли.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральними засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання відповідного майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що договір оренди та акт передачі майна ОСОБА_3 не підписувався то він не може вважався укладеним.

Згідно роз'яснення викладених в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцент стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом.

Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої ЦК.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа, зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпало.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовується також до вимог про витребування майна власникам із чужого незаконного володіння.

Статтею 1213 ЦК України встановлено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Таким чином у судовому засіданні встановлено, що договір оренди землі між ОСОБА_3 та ПП "Золота Нива - 1" не укладався.

ПП "Золота Нива - 1" набуло майно, земельну ділянку ОСОБА_3 безпідставно.

Позов ОСОБА_3 в частині повернення земельної ділянки підлягає задоволенню.

Згідно ст. 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

ОСОБА_3 просить стягнути з ПП "Золота Нива - 1" вартість урожаю, отриманого відповідачем за 2013, 2014 роки.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_3 надала акт від 20.08.2014 року обстеження її земельної ділянки комісією у складі депутатів Куньєвської сільської ради, про те, що її ділянка засіяна соняшником. (т.1, а.с.161).

Згідно ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач ОСОБА_3 належних доказів на підтвердження свого позову не надала.

Таким чином позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню в частині повернення їй земельної ділянки. В іншій частині позову він задоволенню не підлягає.

Позов ПП "Золота Нива - 1" про визнання договору оренди земельної ділянки, укладеної між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 недійсним задоволенню не підлягає, оскільки єдиною обставиною його недійсності, на яку посилається позивач є укладення цього договору в період, коли діяв договір оренди між ОСОБА_3 та ПП "Золота Нива - 1".

Цей договір судом був визнаний не укладеним.

Позов ОСОБА_1 про повернення йому земельної ділянки, згідно договору оренди землі з ОСОБА_3 підлягає задоволенню, оскільки попередні вимоги ПП "Золота Нива - 1" про визнання договору оренди між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 визнані судом не підлягаючими задоволенню.

ОСОБА_3 не оскаржує законність передачі ОСОБА_1 земельної ділянки.

Доводи ПП "Золота Нива - 1" про виплату ОСОБА_3 орендної плати не є підставою згідно закону про визнання договору оренди дійсним.

Судові витрати сторін підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_3 до ПП "Золота Нива - 1" про визнання договору оренди земельної ділянки, розташованої на території Куньєвської сільської ради, загальною площею - 5,8678 га., у тому числі ріллі - 5,8678 га, контур ВРФ № 2, ділянка НОМЕР_2 від 20.04.2007 року недійсним відмовити.

Позов ОСОБА_3 про повернення їй земельної, належної їй за Державним актом серії НОМЕР_3, загальною площею 5,8678 га., в тому числі ріллі - 5,8678 га., розташованої на території Куньєвської сільської ради, контур № ВРФ 2, ділянка 462 задовільнити.

В іншій частині позову ОСОБА_3 відмовити.

В позові Приватного Підприємства "Золота Нива - 1" до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 12.11.2012 року, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відмовити.

В позові ОСОБА_1 до ПП "Золота Нива - 1" про повернення йому земельної ділянки, належної ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з Приватного Підприємства "Золота Нива - 1", 64323 Харківська область, Ізюмський район, с. Забавне, вул. Харківська, 1 "Б", на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 229 гр. 41 коп. та витрати за проведення експертизи в розмірі 4 588 гр., а всього 4 817 гр. 41 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В. Г. Зелінський