Ухвала

іменем україни

11 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

ІваненкоЮ.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» про захист прав споживачів,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 03 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» (далі - ПАТ «Чернігівобленерго») в якому, уточнивши та збільшивши позовні вимоги, просив визнати неправомірною: бездіяльність відповідача в період з 2000 року до 28 лютого 2013 року - дати набрання чинності Правилами про приєднання електроустановок до електричних мереж - з приводу неукладення з позивачем договору про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 бездіяльність відповідача в період з 28 лютого 2013 року до 27 травня 2015 року з приводу того, що на порушення п. 2.1.4 Правил приєднання електроустановок до електричних мереж у вигляді ненадання позивачу підписаного договору про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 бездіяльність та дії персоналу відповідача до та під час подання позивачем 27 травня 2015 року заяви про укладення договору про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1, щодо невиконання вимог виданого відповідачем наказу відповідно до п. 1.1 Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, який регламентує дії персоналу щодо розподілу прав та обов'язків під час здійснення заходів з приєднання та підключення електроустановок замовників та забезпечує реалізацію принципу «єдиного вікна» для замовників, у вигляді позбавлення можливості подати документи через так зване «єдине вікно» та у вигляді ненадання персоналом 27 травня 2015 року необхідних роз'яснень з приводу виконання необхідних дій для отримання екземплярів договору та у вигляді ненадання 27 травня 2015 року допомоги позивачу в оформленні зазначеної заяви від 27 травня 2015 року з метою виключення тяганини з укладенням договору та виключити ймовірність неукладення договору з позивачем, який не мав можливості отримати аналогічну послугу в іншого постачальника; бездіяльність відповідача в період з 27 травня 2015 року до часу ухвалення судом рішення у вигляді всупереч вимогам п. 2.1.4 Правил про приєднання електроустановок до електричних мереж, ненадання позивачу підписаного договору про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1, після направлення позивачем чергової заяви відповідачу від 27 травня 2015 року про укладення з ним договору про користування електричною енергією та чергової скарги від 27 травня 2015 року.

Також позивач просить зобов'язати відповідача відповідно до положень п. 2.1.4 Правил приєднання електроустановок до електричних мереж надати позивачу підписаний договір про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 03 грудня 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано неправомірним ненадання ОСОБА_3 підписаного договору про користування електричною енергією.

Зобов'язано ПАТ «Чернігівобленерго» надати ОСОБА_3 підписаний договір про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, справу передати на новий апеляційний розгляд.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд виходив із того, що електроустановка позивача фактично приєднана до електричних мереж електропередавальної організації, що покладає на відповідача обов'язок надати ОСОБА_3 підписаний договір про користування електричною енергією, та визнав неправомірним ненадання відповідачем ОСОБА_3 підписаного договору про користування електричною енергією і зобов'язав ПАТ «Чернігівобленерго» надати позивачу підписаний договір про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 Разом із тим судом відмовлено у решті позовних вимог з підстав недоведеності.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності. Держава створює умови для здобуття споживачами потрібних знань з питань реалізації їх прав. Захист прав споживачів здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи, що здійснюють державний санітарно-епідеміологічний нагляд, інші державні органи, органи місцевого самоврядування згідно із законодавством, а також суди.

Судами встановлено, що 27 травня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Чернігівських міських електромереж ПАТ «Чернігівобленерго» (далі - ЧМЕМ ПАТ «Чернігівобленерго») з письмовою заявою, в якій просив укласти з ним договір користування електричною енергією (а. с. 137).

З листа ПАТ «Чернігівобленерго» від 25 червня 2015 року № 551-Д вбачається, що ОСОБА_3 відмовлено в укладенні договору про користування електричною енергією, посилаючись на те, що із заявою про укладення договору про користування електричною енергію за тією ж адресою також звернувся ОСОБА_4 (а. с. 46).

Листом від 30 липня 2015 року № 14/6276 директор ЧМЕМ ПАТ «Чернігівобленерго» ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_3 з проханням погодити дату та час обстеження приладу обліку та технічних характеристик належної йому електроустановки для укладення договору про користування електричною енергією (а. с. 44).

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. ст. 22, 711, 714, 1209, 1210 ЦК України, Закону України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (з відповідними змінами та доповненнями) (далі - Правила № 1357).

Відповідно до вимог ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК Українидоговором є домовленість обох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК Українизміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На підставі вимог ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У частині 2 цієї статті вказано, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положеннями ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачеві надано право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а пунктом 1 частини 2 цієї ж статті встановлений обов'язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

При цьому згідно з п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець також зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

За змістом ст. ст. 24, 26 Закону України «Про електроенергетику» енергопостачальник, що здійснює постачання електричної енергії на закріпленій території, не має права відмовити замовнику (споживачу), електроустановки якого розташовані на такій території, в укладанні договору про постачання електричної енергії (договору про користування електричною енергією) за умови, що нова електроустановка замовника приєднана або потужність для діючої електроустановки спожива збільшена в установленому законодавством порядку. Споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Так само і пунктом 3 Правил № 1357 передбачено, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. Енергопостачальники, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу, об'єкти якого розташовані на цій території, в укладенні договору про користування електричною енергією.

Згідно з п. 7 Правил № 1357 для споживання електроенергії новий наймач (власник) квартири або іншого об'єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією. Після чого енергопостачальник протягом 3 днів у містах та 7 днів у сільській місцевості підключає квартиру або об'єкт споживача до електропостачання.

Результат аналізу вищевказаних правових норм дає підстави для висновку, що надання житлово-комунальних послуг, до складу яких відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» входить і електропостачання, здійснюється на підставі договору, зокрема, про постачання електроенергії, обов'язок щодо укладення якого покладається як на споживача, так і на енергопостачальника.

Відповідно до п. 1.1 Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 17 січня 2013 року № 32 (далі - Правила № 32), ці Правила регулюють відносини, які виникають під час приєднання новозбудованих, реконструйованих чи технічно переоснащених електроустановок замовників (крім когенераційних установок) до електричних мереж.

Пунктом 1.2 Правил № 32 визначено, що договір про приєднання до електричних мереж - письмова домовленість сторін, що є документом встановленої форми, який визначає зміст та регулює правовідносини між сторонами щодо приєднання електроустановок замовника до електричних мереж власника електромереж (далі - договір про приєднання). Приєднання електроустановки - надання електропередавальною організацією послуги замовнику зі створення технічної можливості для передачі (прийняття) у місце приєднання електроустановки замовника відповідної потужності до електричних мереж електропередавальної організації (у тому числі новозбудованих) електричної енергії необхідного обсягу з дотриманням показників її якості та надійності.

Згідно з п. 1.3 Правил № 32 електропередавальна організація не має права відмовити в приєднанні до її мереж електроустановки замовника за умови дотримання ним вимог цих Правил.

Пунктом 2.1.4 Правил № 32 встановлено, що електропередавальна організація надає замовнику підписаний договір про користування електричною енергією або договір про постачання електричної енергії не пізніше 5 днів після введення в експлуатацію електроустановок зовнішнього електрозабезпечення.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки ОСОБА_3 звертався з письмовою заявою до ПАТ «Чернігівобленерго» щодо укладення договору, проте до цього часу договір не укладено. Крім того, відповідач не заперечує факту подання позивачем усіх необхідних для укладення договору документів.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Обставини справи досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_3 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком судів щодо їх оцінки, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік