Справа №473/2481/15-ц 26.01.2016 260116 26.01.2016
Провадження №22-ц/784/112/16 Головуючий у 1-й інстанції Висоцька Г.А.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

26 січня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.,

при секретарі судового засідання Лівшенку О.С.,

без участі осіб, які беруть участь у справі і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2015 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ( далі ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

30 червня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 22 грудня 2006 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого банк надав останньому кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, а відповідач зобов'язався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 22,80 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що відповідачем умови кредитного договору не були виконані, позивач просить стягнути з нього прострочену заборгованість за кредитом станом на 30 квітня 2015 року у сумі 26 178,73 грн., яка складається 4788 грн.66 коп. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом, 14155 грн.22 коп. загальний залишок заборгованості за відсотками, 5512 грн.05 коп. заборгованість за пенею та комісією, 1722 грн.80 коп. штраф.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суд Миколаївської області від 16 жовтня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що згідно кредитного договору б/н від 22 грудня 2006 року позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та сплатою банку штрафу при порушенні строків платежів по будь якому грошовому зобов`язанню більше ніж на 120 днів у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову.

Договір складається із заяви кредитора, тарифів надання кредиту, умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою.

Як вбачається із тексту заяви строк дії кредитного ліміту - відповідає строку дії картки. Порядок погашення заборгованості: щомісячні платежу в розмірі 7% від суми заборгованості. Погашення заборгованості по кредитному ліміту може відбуватися як шляхом внесення коштів на карту клієнта, так і списанням ОСОБА_3 коштів з дебетної карти.

Крім того, відповідно до цієї заяви 22 грудня 2006 року відповідачеві видано картку, строк дії якої в заяві не вказано, копія картки в матеріалах справи відсутня.

У цій же заяві, підписаної відповідачем, зазначено, що останній дає згоду на те, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг між ним та банком разом. Своїм підписом він також підтвердив, що ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Відповідно до п.9.12 строк його дії визначено сторонами 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформувала іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується та той самий строк.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України визначено свободу договору, а саме: відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За висновками Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постановах № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, 6-61цс14 від 18 червня 2014 року, № 6-95цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-103цс14 від 24 вересня 2014 року, № 6-134цс14 від 1 жовтня 2014 року, № 6-167цс14 від 12 листопада 2014 року за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Пунктом 2.9. Постанови правління Національного ОСОБА_3 України №137 від 19 квітня 2005 року « Про затвердження Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення

операцій з їх застосуванням ( зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 травня 2005 р. за N 543/10823 ), яка була чинною на час отримання відповідачем платіжної карти передбачено, що кредитна лінія під операції з платіжними картками відкривається банком на визначений термін та в межах установленого договором ліміту (заборгованості або граничної суми) кредитування.

Строк дії кредитної лінії, яка відкривається під платіжні картки, визначається договором між клієнтом та емітентом.

Кредитування держателів платіжних карток у межах обраної емітентом кредитної схеми регламентується внутрішніми документами банку з питань кредитування та договором між клієнтом і банком-емітентом.

Клієнт на власний розсуд або відповідно до умов договору (якщо кредит має цільовий характер) частково або в повному обсязі використовує впродовж строку його дії кредит і має зобов'язання повернути кредит та проценти за його користування на умовах, передбачених договором.

За умовами п. п. 3.1.1, 3.1.3 Розділу II Умов і правил строк дії картки зазначений на лицьовій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня указаного місяця. За закінченням строку, дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг із виконання розрахункових операцій за картрахунком (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Як вбачається із наданого до суду розрахунку заборгованості 29 січня 2008 року відповідачем було здійснено останній платіж на виконання кредитних зобовязань за договором ( а.с.6-8).

Відповідно до витягу з програмного комплексу, строк дії платіжної картки, отриманої ОСОБА_2 22 грудня 2006 року до грудня 2008 року. Нова картка ним не отримувалася.

Отже, з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором Банк міг звернутися до 29 січня 2011 року ( щодо стягнення щомісячних платежів), чи до 31 грудня 2011 року ( щодо стягнення всієї суми заборгованості).

З даним позовом до суду Банк звернувся лише 30 червня 2015 року, тобто зі спливом позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідач звернувся до суду із заявою про застосування позовної давності. Крім того, вказував, що після закінчення строку дію картки, отриманої ним у грудні 2006 року, нову не отримував.

Приймаючи до уваги, що Банк має право на отримання боргу за кредитним договором від відповідача, проте таке право не підлягає захисту у зв'язку з пропуском останнім позовної давності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову за вказаних обставин. Підстав для скасування оскаржуваного рішення суду колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк дії платіжної картки, виданий відповідачеві ОСОБА_3 22 грудня 2006 року грудень 2012 року, а за такого строк позовної давності спливає у грудні 2015 року не заслуговують на увагу, оскільки спростовується зібраними по справі доказами, в тому числі, наданими ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: