Справа № 362/1141/16-ц Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/4722/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 25.10.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

25 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Білоконь О.В., Савченка С.І.,

при секретарі: Тимошевській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2016 року у справі за позовом прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Київської області та Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору: ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и л а:

Прокурор звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що на підставі рішення Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області № 207-18-25 від 04 липня 2008 року про надання дозволу ОСОБА_3 на складання проекту відведення земельної ділянки та рішення Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області № 348-21-25 від 25.03.2009 року про затвердження цього проекту землеустрою ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Іванковичі по вул. Валова, 11, в зв'язку з чим на її ім'я було виготовлено державний акт на право власності на цю земельну ділянку від 03 квітня 2009 року серії ЯЖ № 4, площею 0,2499 га, кадастровий № :02:006:0091.

Оскільки вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2011 року встановлено той факт, що рішення Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області № 207-18-25 від 04 липня 2008 року про надання дозволу ОСОБА_3 на складання проекту відведення земельної ділянки та рішення Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області № 348-21-25 від 25.03.2009 року про затвердження цього проекту землеустрою ОСОБА_3, яким передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Іванковичі по вул. Валова, 11 не приймалось, прокурор просив позов задовольнити та визнати недійсними вказані рішення та державний акт про право власності на земельну ділянку.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним рішення Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області № 207-18-25 від 4 липня 2008 року, в частині надання ОСОБА_3 дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки у власність площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Іванковичі по вул. Валова, 11, та № 348-21-25 від 25.03.2009 року про його затвердження;

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_3 серії ЯЖ № 4 від 3 квітня 2009 року, площею 0,2499 га, розташовану в с. Іванковичі Васильківського району Київської області по вул. Валова, 11, для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий № :02:006:0091, та скасувати його державну реєстрацію.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 376 грн.40 коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати в звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права і в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області № 207-18-25 від 4 липня 2008 року, в частині надання ОСОБА_3 дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки у та № 348-21-25 від 25.03.2009 року про його затвердження остання відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 4 від 03 квітня 2009 року є власником земельної ділянки площею 0,2499 га, що розташован в с. Іванковичі Васильківського району Київської області по вул. Валова, 11, для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий № :02:006:0091.

Також встановлено, що 20 жовтня 2011 року вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області голову Іванковичівської сільської ради ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 364 та ч. 2 ст. 366 КК України, за якими, він, будучи службовою особою та достовірно знаючи, що на 18-ої сесії 25 скликання від 04.07.2008 року та 21-ої сесії 25 скликання від 25.03.2009 року Іванковичівською сільською ради питання про надання дозволу на розробку та затвердження проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність відповідачеві не обговорювалися та не вирішувалися, склав та підписав завідомо підроблені вищезазначені рішення органу місцевого самоврядування, а в подальшому на підставі вказаних рішень він же підписав та завірив печаткою сільської ради державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку, тобто ним не був дотриманий порядок встановлений положеннями.

Встановивши вказані обставини, суд позов задовольнив частково як обґрунтований.

Відмовляючи в задоволенні вимоги позову про визнання за державою, в особі органу місцевого самоврядування, право власності на спірну земельну ділянку, суд виходив через її безпідставність.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону, проте частково.

Згідно ч.1 ст. 116 ЗК України, громадяни набувають права власності та користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до п. б ст. 12 ЗК України, п. 34 ч. 1 ст. 26 та ч. 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», надання земельних ділянок відноситься до виключної компетенції сільських рад, здійснюється на пленарному засіданні сесії, після обговорення більшістю депутатів шляхом позитивного голосування більшістю депутатів від складу органу місцевого самоврядування.

За таких обставин, коли рішення компетентного органу, у встановлений законами спосіб не приймалося, визнано недійсним воно бути не може за його відсутності як юридично, так фактично.

Таким чином в цій частині рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні даної вимог.

В іншій частині рішення суду законне і обґрунтоване, оскільки відсутність прийнятого рішення про передачу земельної ділянки у власність не може породжувати права і обовязки та в з вязку з цим державний акт про право власності на земельну ділянку підлягає визнанню його недійсним, так як відповідно до ст. 125 ЗК України такий акт посвідчує право власності.

Доводи апеляційної скарги в цій частині щодо неправильного способу захисту необґрунтовані, оскільки визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку (висновок ВСУ у справі № 6-319цс 15).

Обставини щодо відсутності прийнятих рішень встановлені вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області голову Іванковичівської сільської ради, що 12 січня 2012 року набрав законної сили і і вказані обставини відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України звільняються від доказування.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права в тій частині, що прокурором було неправомірно збільшено предмет та та підстави позову також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно ЦПК України такі обставини не є підставами для скасування рішення суду.

Щодо посилань на порушення права власності особи, яка подала апеляційну скаргу та купила земельну ділянку у ОСОБА_3

Прийняття рішення про передачу в приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).

Отже правовідносини, повязані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.

Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Згідно з практикою ЄСПЛ (наприклад, рішення від 8 липня 1986 року в справі «Літгоу та інші проти Сполученого Королівства») одним із елементів дотримання принципу «пропорційності» при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації, тому покупець, у якого вилучається майно, не позбавлений можливості порушувати питання про відшкодування завданих збитків на підставі статті 661 ЦК України, яка встановлює, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

Згідно зі статтею 361 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, чинній на момент звернення до суду у справі, яка переглядається) та частиною другою статті 45, частиною першою статті 46 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення до суду у справі, яка переглядається) передбачено право прокурора з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді в межах повноважень, визначених законом, звертатися до суду з позовною заявою, брати участь у розгляді справ за його позовом тощо. Органи та інші особи, які відповідно до статті 45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обовязки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду. Отже, прокурор, який бере участь у справі, має обовязки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Згідно ст.. 14, 16 Конституції України, земля є основним національним багатством і забезпечення її екологічної безпеки, підтримання екологічної рівноваги на території України обовязком держави, а Головне управління Держкомзему у Київській області є тим органом, на який покладено обовязок здійснення такого контрою.

Враховуючи викладене прокурор у справі є належною особою та в інтересах належної особи предявлений позов.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2016 року в частині задоволення позову щодо визнання недійсним рішення Іванковичівської сільської ради Васильківської району Київськоі області № 207-18-25 від 04 липня 2008 року скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вимог відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді