УХВАЛА

07 листопада 2016 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Баряк А.С. при розгляді матеріалів заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановлення факту належності особі рішення Летичівського районного народного суду від 09.03.1977 року та договору дарування частини житлового будинку.

Розглянувши дану заяву та додані до неї документи, приходжу до висновку, що дана заява в частині встановлення факту належності особі рішення Летичівського районного народного суду від 09.03.1977 року - не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства за правилами окремого провадження, а тому у цій частині необхідно відмовити у відкритті провадження з наступних підстав:

Відповідно до п. 1 ч.2 ст.122 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Згідно із ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження, зокрема в п. 6 ч. 1 даної статті передбачається, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Викладений перелік справ, що розглядаються у порядку окремого провадження, не є вичерпним, але доповнюватися він може лише законом.

Однак жодна норма як чинного законодавства, так і Глави 6 ЦПК України не передбачає можливості розгляду у порядку окремого провадження заяв про встановлення фактів належності особі рішення суду.

Заслуговує на увагу позиція Верховного Суду України, закріплена в абзаці 2 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де зазначено, що заяви про встановлення факту належності особі вироку або рішення суду не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ.

Оскільки встановлення юридичного факту належності особі рішення суду не передбачено жодною нормою чинного ЦПК України, а тому не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства за правилами окремого провадження, в силу чого вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження за відповідною заявою в частині встановлення факту належності особі рішення Летичівського районного народного суду від 09.03.1977 року.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті окремого провадження в цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, в частині встановлення факту належності особі рішення Летичівського районного народного суду від 09.03.1977 року.

Ухвалу суду невідкладно надіслати заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя