Номер провадження: 22-ц/785/827/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Фальчука В.П., Кравця Ю.І.

при секретарі: Книгиницькому О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 01 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання квартири об`єктом спільної власності подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання квартири за адресою м.Одеса вул.. Мала Арнаутська, буд.48 кв.№21 обєктом спільної власності подружжя. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.06.1989 року, але 19.03.2013 року відповідачка подала до суду позов про розірвання шлюбу, та який рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 12.06.2013 року було розірвано. Право власності на спірну квартиру відповідачка отримала 01.03.2011 року згідно договору дарування, загальною площею 24,6 кв.м., але на той час це було нежитлове приміщення. 04.07.2012 року вказане нежитлове приміщення набуло статусу житлової квартири згідно свідоцтва про право власності на квартиру в результаті переобладнання, перепланування, капітального ремонту, яке здійснювалось спільно подружжям. Таким чином майно повністю збільшилось у своїй вартості внаслідок праці подружжя. Викладені обставини стали підставою звернення до суду.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 01.09.2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Приморського районного суду м.Одеси від 01 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позов у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджується, що:

- ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 03.06.1989 року , від якого мають трьох дітей;

- згідно з договором дарування від 01.03.2011року ОСОБА_3 отримала в дар 6/25 та 19/25 нежитлових приміщень другого поверху №102 загальною площею .24.6 кв.м. по вул. Мала Арнаутська,48 в м. Одесі.(а.с.8);

- вказане нежитлове приміщення було реконструйовано в житлове та відповідно до свідоцтва про право власності від 04 липня 2012 року видане на імя ОСОБА_3 приміщення набуло статусу квартири № 21 в цьому ж будинку, загальною площею 24,7 кв. м. житловою площею 12,8 кв. м. (а.с.11). Згідно технічного паспорту від 02.04.2012 року вказана квартира складається з однієї житлової кімнати площею 12,8 кв. м ,кухні площею 4,7 кв.м., ванної кімнати площею 3,2 кв.м., балкону площею 1,1 кв.м.;

- вказане свідоцтво було видано на підставі декларації Інспекції ДАБК в Одеській області про готовність обєкту до експлуатації від 21.03.2012 року, розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 22.05.2012 року № 290;

- шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Приморського районного суду м.Одеси від 12.06.2013 року за позовом ОСОБА_3 (справа №2/522/7353/13). Вказаним рішенням суду встановлено, що ОСОБА_2 25.12.2011 року виїхав з квартири та більше в родині не зявлявся, з позивачкою та дітьми не спілкується.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів того що реконструкція і ремонтно-будівельні роботи нежитлового приміщення в спірну житлову квартиру, здійснювались саме в період з березня 2011 року по грудень 2011 року, та що при цьому істотно збільшилась його вартість нерухомого майна, внаслідок спільних трудових або грошових затрат подружжя або затрат позивача.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Позивач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим, в засідання судової колегії на 12.11.2015 року о 09-30 г., на 10.12.2015 року о 14-30 г., на 14.01.2016 року о 09-30 г. повторно (втретє поспіль) не з`явився про причини не явки не повідомив.

Судова колегія приймає до уваги, що:

- цивільна справа слухається понад розумний строк з травня 2014 року;

- апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції станом на 14.01.2016 року вже перевищив 3 місяці з часу відкриття апеляційного провадження 12.10.2015 року;

- апеляційний суд розпочав слухання справи по суті та за сприяння представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 з огляду на доводи апеляційної скарги та подане письмове клопотання представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_5, витребував від Приморської РА Одеської міської ради та від Інспекції ДАБК в Одеській області документи, які стали підставою для видання розпорядження про видачу відповідачці свідоцтва про право власності на спірну квартиру та документи на підставі яких було зареєстровано декларацію про готовність обєкта до експлуатації у зв`язку з чим оголошував перерву у справі - до 10.12.2015 року до 14-30 г. та до 14.01.2016 року до 09-30, про що завчасно повідомив всі сторони у справі;

- ОСОБА_2 був повідомлений про судове засідання на 12.11.2015 року та про судові засідання на 10.12.2015 року о 14-30 г., на 14.01.2016 року о 09-30 г. та мав більше ніж достатній час реалізовувати свої процесуальні права та визначитись з явкою в судові засідання або з кандидатурою представника його інтересів заздалегідь.

Судова колегія оцінюючи вказані обставини у сукупності не знаходить підстав для відкладення судового засідання.

Судова колегія приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи за клопотанням позивача судом першої інстанції призначено судову будівельно-технічну експертизу на розгляд якої поставлено питання про визначення вартості спірного нерухомого майна станом на червень 2013 року.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз № 35049/24 від 21.01.2015 року ринкова вартість спірної квартири на початок червня 2013 року складає з хорошим технічним станом - 242 000 грн., що еквівалентно 30 300 доларів США та з задовільним технічним станом - 190 800 грн.,що еквівалентно 23900 доларів США.

Допитана в судовому засіданні в суді першої інстанції експерт пояснила, що у спірній квартирі зроблено хороший ремонт, в якій є невеликий стандартний незасклений балкон, якому вона не робила окрему оцінку, та квартира знаходиться в хорошому технічному стані.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Зазначена норма закону передбачає правові підстави визнання права власності другого з подружжя на майно внаслідок поліпшення під час шлюбу особистого майна одного з подружжя.

Із роз`яснень викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та про поділ спільного майна подружжя » № 11 відж 21 грудня 2007 року вбачається, що майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом на тих підставах, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Проте для застосування передбачених зазначено статею правил збільшення вартості майна повинно відбуватися внаслідок затрат подружжя і наявним повинно бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта та його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об`єкта в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна, як об`єкта. Такими факторами також можуть бути збільшення покупної здатності населення, відсутність нового будівництва у певній місцевості та удорожчання вторинного ринку житла, збільшення приросту населення в тому числі за рахунок внутрішньої або зовншіньої міграції зі збільшенням попиту на будь-яке житло; сприяння держави у створенні вільних економічних зон та збільшення попиту так як наслідок збільшення варості на нежитлові приміщення для ведення бізнесу чи навпаки відток капіталу, економічна криза і зменшення вартості нежилих приміщень в контексті росту попиту саме на житло і вигода від переводу нежитлового приміщення у житлове , що вже само по собі за наведених умов суттєво збільшує його вартість.

Проте при вирішенні питання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, позивачем не поставлено експерту запитання щодо ринкової вартості нежитлових приміщень другого поверху №102 загальною площею .24.6 кв.м. по вул. Мала Арнаутська,48 в м. Одесі на час до початку поліпшення (ремонтно-будівельних робіт) та на час фактичного припинення проживання сторін, коли позивач фактично пішов з сім`ї. При цьому позивач не обґрунтовував свої вимоги тим, що після припинення фактичного проживання та ведення спільного господарства з відповідачкою, він продовжував брати участь у поліпшенні нерухомого майна.

Таким чином за поставленими позивачем питаннями, експертизою визначена ринкова вартість спірної квартири лише станом на червень 2013 року, в той час, як з`ясуванню підлягають питання щодо дійсної ринкової вартості спірного об`єкта нерухомості безпосередньо до початку ремонтних робіт наприкінці травня 2011 року на час їх закінчення у березні 2012 року відповідно поданої до Інспекції ДАБК Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією ДАБК в Одеській області від 21.03.2012 року № ОД1 та на час припинення сторонами фактичного проживання та ведення спільного господарства 25.11.2011 року. Відповіді на вказані питання дозволять визначити чи дійсно збільшилася і на скільки саме вартість спірного об`єкту нерухомості у порівнянні на початок поліпшення та на час закінчення ремонтих робіт і переведення об`єкту з нежилого стану у житловий (квартиру). Яка частка збільшеної вартості (за наявності такої) прийшлася на час спільного проживання сторін.

Крім того, позивач має документально та іншими належними і допустимими доказами довести, що збільшення вартості об`єкту нерухомості відбулося саме внаслідок їх спільних з відповідачкою трудових чи грошових затрат або за рахунок його особистих затрат. Питання щодо істотності збільшення вартості майна є оціночним в кожному конкрнетному випадку з урахуванням всіх факторів, які могли влинути та вплинули на збільшення вартості спірного майна.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судова колегія погоджується з остаточним висновком районного суду щодо непредставлення позивачем належних і допустих доказів стосовно того, що:

- відбулося збільшення вартості спірного нерухомого майна дружини, як об`єкта та його якісних характеристик за час шлюбу з позивачем;

- таке збільшення є суттєвим і відбулося внаслідок їх спільних з відповідачкою трудових чи грошових затрат або за рахунок особистих затрат позивача;

- на істотне збільшення вартості нерухомого майна дружини, як об`єкта та його якісних характеристик не вплинули інші фактори, які не залежать від розміру грошових затрат подружжя чи одного з них, а якщо вплив інших факторів і відбувся він не є визначальним та суттєвим.

У відповідності до ч.4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанцій зобовязаний був, згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України, попередити ОСОБА_2 про наслідки не подання належних та допустимих доказів в контексті поставлення експерту запитань, висвітлення яких має значення для правильного вирішення заявлених позивачем вимог, роз`яснити про можливість заявити клопотання про призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи та про наслідки не заявлення такого клопотання.

Районний суд мотивуючи рішення, яке оскаржується позивачем, не зазначив про виконання ним процесуального обов`язку покладеного ч.4 ст. 10 ЦПК України, що в даному випадку надає підстави для виконання даного процесуального обов`язку судом апеляційної інстанції.

Проте, у зв`язку з тим, що позивач будучи належним чином повідомленим про дату час і місце розгляду поданої ним апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, в судове засідання до апеляційного суду тричі поспіль не з`явився без повідомлення про причини не явки, розпорядившись таким чином своїми процесуальними правами на власний розсуд, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості з/`ясувати в судовому засіданні у позивача про причину не подання ним належних і допустимих доказів в районному суді, не заявлення ним в суді першої інстанції відповідного клопотання про проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи з поставленням перед експертом питань, висвітлення яких має значення для правильного вирішення заявлених позивачем вимог та роз`яснити позивачу на стадії апеляційного перегляду рішення районного суду положення ч.4 ст. 10 ЦПК України щодо наслідків вчинення або невчинення процесуальних дій заявлення клопотання про забезпечення (витребування) доказів, призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи тощо.

Крім того, судова колегія звертає увагу, що відповідно Єдиного реєстру судових рішень між сторонами справи також існували спори про стягнення аліментів та грошових коштів, а також про визнання договору дарування від 01 березня 2011 року за яким ОСОБА_3 отримала в дар нежитлові приміщення другого поверху № 102 загальною площею 24.6 кв.м. по вул. Мала Арнаутська 48 в м. Одесі удаваним, визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на частку у квартирі.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23.06.2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 аліменти до моменту закінчення ними навчання, але не більш до досягнення ними 23 річного віку. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти за навчання дітей. При цьому вказаним рішенням суду, яке вступило в законну силу, встановлено, що ОСОБА_2 працює на посаді інженера-електронщіка та викладає інформатику із заробітною платою 1312 грн. на місяць, має на утри манні хвору матір, інваліда 1-ї групи, яка потребує матеріальної допомоги.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.01.2014 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25.03.2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування від 01 березня 2011 року за яким ОСОБА_3 отримала в дар нежитлові приміщення другого поверху № 102 загальною площею 24.6 кв.м. по вул. Мала Арнаутська 48 в м. Одесі удаваним, визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на частку у квартирі відмовлено за недоведеністю. При цьому як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді ОСОБА_2 обґрунтовуючи свої вимоги наполягав на тому, що ОСОБА_3 сплатила нежитлові приміщення другого поверху № 102 загальною площею 24.6 кв.м. по вул. Мала Арнаутська 48 в м. Одесі ОСОБА_8 240 000 грн.

Як вже зазначалося згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз № 35049/24 від 21.01.2015 року ринкова вартість спірної квартири на початок червня 2013 року складає з хорошим технічним станом - 242 000 грн., що еквівалентно 30 300 доларів США та з задовільним технічним станом - 190 800 грн.,що еквівалентно 23900 доларів США

Курс долара США станом на березень 2011 року та на червень 2013 року коливався близько 8 грн. за 1 долар США.

Оцінюючи всі встановлені обставини справи у сукупності, судова колегія доходить до переконання про відсутність підстав для скасування або зміни рішення районного суду, яким відмовлено у задоволенні вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання квартири об`єктом спільної власності подружжя.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що районний суд передчасно прийняв до уваги посилання відповідача, що ремонтні роботи у спірній квартирі проводилися за кошти, які відповідачу передала старша дочка ОСОБА_3 ОСОБА_9, яка була працевлаштована за кордоном і отримувала заробітну плату в іноземній валюті, так як представлені довідки банку про рух коштів з рахунку ОСОБА_9 на думку позивача не мають значення для справи, є неспроможними, оскільки зведені лише до переоцінки доказів, що приєднані до матеріалів справи і не спростовують правильність остаточного висновку районного суду. Разом з тим позивач ані в районному суді ані в суді апеляційної інстанції не надав належних доказів на підтвердження тих обставин, що будівельні та інші витратні ремонтні матеріали закупалися за спільні сімейні кошти його та відповідача або за рахунок особистих грошових коштів самого позивача.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що районний суд при ухваленні оскаржуваного рішення безпідставно не прийняв до уваги доводи позивача про те, що він особисто проводив ремонті роботи, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних доводів. Як вбачається з матеріалів справи позивач працює на посаді інженера-елентронщика та викладає інформатику. Позивач не надав документальних доказів про графік своєї роботи про графік викладання інформатики та про навантаження викладача, не зазначив яким чином прибавалися будівельні та витратні матеріали, де, коли чи приймав він участь у придбанні даних матеріалів, чи можуть це підтвердити особи, у яких придбані такі матеріали або особи,які доставляли та відвантажували матеріали у спірну квартиру та чи є документи про придбання та доставку матеріалів із зазначенням продавців.

Доводи апеляційної скарги про те, що експертиза проведена поверхово і не надала відповідь на питання, що підлягали з`ясуванню не можуть бути взятими до уваги, оскільки в суді першої інстанції позивач сам заявив клопотання про її призначення та особисто поставив питання до експерта, а в подальшому не заявляв клопотання про призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи з поставленням перед експертом питань, висвітлення яких має значення для правильного вирішення заявлених позивачем вимог. Не явка тричі поспіль до апеляційного суду належним чином повідомленого позивача позбавила судову колегію можливості роз`яснити позивачу про наслідки не заявлення ним клопотання про призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи з постановкою необхідних питань відповілно до заявлених вимог. Водночас зазначаючи в апеляційній скарзі про неповноту і не ясність висновку експерта (зокрема щодо неврахування вартості балкону, який як стверджує позивач збудував саме він), позивач маючи представником кваліфікованого адвоката не додав до апеляційної скарги клопотання про призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи з постановкою відповідних питань для експерта.

Доводи апеляційної скарги про те, що подружжям під час шлюбу придбані матеріали для ремонтних робіт та переобладнання квартири з посилання на документальні докази приєднані до справи, не можуть бути взятими до уваги, оскільки стосуються лише заміни віконних блоків на суму 6986 грн. 10 коп. (договір, прибуткові ордери про поетапну оплату, витратна накладна та ескізні креслення). При цьому будь-яких інших доказів про понесені витрати на поліпшення квартири та про істотне збільшення вартості об`єкта поліпшення позивачем не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач накопичив кошти за час шлюбу з відповідачем, яка в свою чергу не довела рівень свого доходу є неспроможними, оскільки не спростовують висновку районного суду і не підтверджують обставин, на які посилається позивач в обгрунтування заявлених вимог.

Інших доводів, які спростовують висновки суду першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, позивачем не наведено.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції при вирішенні справи порушень матеріального та процесуального права, які є підставою для скасування або зміни рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 01 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили ухвалою суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: В.П. Фальчук

ОСОБА_10