АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/817/16 Справа № 204/2739/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Дубіжанська Т. О. Доповідач - Григорченко Е.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Кочкової Н.О., Каратаєвої Л.О.

при секретарі Назаренко А.С.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «БТА Банк» на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «БТА Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «БТА Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 017/006/08-22-4 в сумі 46972 грн. 98 коп., яка складається з: простроченої заборгованості за сплатою процентів у розмір 9 765 грн. 15 коп., інфляційні витрати за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 3 032 грн. 33 коп., пені, нарахованої за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 32 163 грн. 65 коп., 3% річних у розмірі 2 011 грн. 85 коп.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ «БТА Банк» посилається на те, що 25.04.2008 року між банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір на суму 17000 грн. зі сплатою 26,5% річних. В забезпечення виконання вимог договору, 25.04.2008 року між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки. ОСОБА_4 зобов'язання по кредитному договору не виконує належним чином, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яку банк просив стягнути.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.07.2015 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

ПАТ «БТА Банк» на зазначене рішення звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню в частині відмови у задоволенні вимог до Назарко О..А., з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що 25 квітня 2008 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 017/006/08-22-4, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 17 000 грн. зі сплатою 26,5% річних за користування кредитом, строком до 25 квітня 2009 року.

Позичальниця не виконала умови кредитного договору, погашення кредиту не здійснювала належним чином, чим порушила зобов'язання щодо щомісячної сплати процентів за користування наданими кредитними коштами, що прямо передбачалось умовами кредитного договору.

У зв'язку з чим, позивач зазначає, що станом на 19.02.2014 року заборгованість відповідачки перед банком становить 46 972 грн. 98 коп., яка складається з: простроченої заборгованості за сплатою процентів у розмірі 9 765 грн. 15 коп., інфляційні витрати за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 3 032 грн. 33 коп., пені, нарахованої за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 32 163 грн. 65 коп., 3% річних у розмірі 2 011 грн. 85 коп.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальницею за кредитним договором 25.04.2008 року між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, за яким він зобов'язався відповідати перед кредитором в повному обсязі за виконання боржником зобов'язань.

09.07.2015 року відповідач ОСОБА_5, діючи від свого імені та як представник відповідачки ОСОБА_4, надав до суду заяву, у якій просив застосувати строки позовної давності щодо нарахування штрафних санкцій та пені.

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем було пропущено строк позовної давності в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_4, а договір поруки, укладений з ОСОБА_5, вважається припиненим.

З такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися не можна з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції відповідно до ст. 559 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у позові до поручителя, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Приведені в апеляційній скарзі доводи щодо помилкового застосування позовної давності до вимог щодо солідарного стягнення заборгованості з позивальника та поручителя, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки, враховуючи вимоги ст. 559 ЦК України, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що договір поруки від 25 квітня 2008, укладений між ВАТ «БТА Банк» та ОСОБА_5, є припиненим, тому відсутні підстави для стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_5

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо застосування позовної давності є помилковими.

Позов, пред'явлений із пропуском зазначеного строку, задоволенню не підлягає, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі до винесення рішення у справі (частини третя і четверта статті 267 ЦК).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5, який представляв інтереси ОСОБА_4, звернувся до суду першої інстанції з завою про застосування позовної давності до штрафних санкцій та пені /а.с. 70/.

Отже, у суду першої інстанції не було підстав для застосування позовної давності до інших позовних вимог.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ від 12.07.2011 року, в якому ухвалою Красногвардійського районного суду від 06.11.2015 року було виправлено описку та вірно зазначена дата та номер кредитного договору та договору поруки, з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 стягнено заборгованість за кредитни договором № 017/006/08-22-4 /а.с. 11, 123/.

В апеляційному суді представник банку пояснив, що дійсно з відповідачів стягнено, зазначеним рішенням суду, в повному обсязі кредит, проценти, пеня та судові витрати.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ№5 від 30.03.2012 року, зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого відповідачем, заборгованість складається з заборгованості за відсотками, оскільки кредит, після ухвалення рішення і до звернення з цим позовом до суду, не був погашений.

Згідно постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 17.06.2015 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа закінчено, оскільки рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ від 12.07.2011 року виконано /а.с. 69/.

Відповідач ОСОБА_5 надав апеляційному суду квитанцію від 10.06.2015 року про погашення одним платежем боргу за кредитом на виконання вказаного рішення суду/а.с 126/.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості, яка складається: з процентів за користування кредитними коштами, які були повернуті банку лише 10.06.2015 року, інфляційних витратів за несвоєчасне погашення кредиту, пені, та 3% річних, підлягають задоволенню, відповідно до вимог ст. ст. 526, 599, 625, 1050 ЦК України.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір пені з наступних підстав.

За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Оскільки кредитор до суду звернувся 24.04.2014 року, то пеня підлягала стягненню лише в межах одного року до дня пред'явлення позову.

Отже, колегія суддів вважає, що розмір пені в межах одного року до дня пред'явлення позову, а саме з 25.04.2013 року по 24.04.2014 року, складає у розмірі 26839,24 грн./а.с 18-22/.

У разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (частина третя статті 551 ЦК України).

Враховуючи, що розмір пені значно більший від розміру боргового зобов'язання, колегія суддів вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення частини третьої статті 551 ЦК України та зменшити розмір пені з 26839,24 грн. до 10000 грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, рішення суду скасуванню в частині, з ухваленням нового рішення, про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором, яка складається з: простроченої заборгованості зі сплатою процентів в розмірі 9765,15 грн, інфляційні витрати за несвоєчасне погашення кредиту та процентів - 3032,33 грн, пені - 10000 грн., 3% річних - 2011,85 грн, а разом - 24809,33 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «БТА Банк» судовий збір у розмірі 520,99 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «БТА Банк» задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2015 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «БТА Банк» заборгованість за кредитним договором №017/006/08-22-4 від 25.04.2008 року у розмірі 24809,33 грн., яка складається з: простроченої заборгованості зі сплатою процентів в розмірі 9765,15 грн., інфляційні витрати за несвоєчасне погашення кредиту та процентів - 3032,33 грн., пеня - 10000 грн., 3% річних - 2011,85 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «БТА Банк» судовий збір у розмірі 520,99 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2015 року в іншій частині залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: