Справа № 304/1121/16-ц
Провадження № 2/304/395/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2016 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Амаровича В. П.,

при секретарі - Ковач М.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Перечинської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що вона відповідно до Ордера №006005 серії УГ-2, виданого на підставі рішення виконкому міської Ради міста Перечин від 29 грудня 2015 року №74 є власником квартири №6 у житловому будинку №10 по вул. Лермонтова у м. Перечин Закарпатської області. Вказану квартиру вона отримала від держави у звязку із загибеллю чоловіка ОСОБА_3 в зоні АТО. Для проведення реєстрації місця проживання її та членів сім'ї в даній квартирі, вона звернулася до Перечинського РВ ДМС України в Закарпатській області, де в її будинкову книгу посадовими особами було зроблено відмітки про реєстрацію у квартирі її, двох її дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та взагалі незнайомої їй громадянки ОСОБА_2, мотивуючи це тим, що за даними обліку картотеки Перечинського РВ ДМС України така значиться зареєстрованою у вказаній квартирі. ОСОБА_2 не перебуває з нею та її сімєю в родинних чи будь-яких інших стосунках, не проживає за вказаною адресою тривалий час. Колишній власник квартири ОСОБА_5 стверджує, що ОСОБА_2 проживала в цій квартирі до того, як таку було передано йому у власність, ніяких родинних чи будь-яких інших звязків між ними немає, місце перебування останньої йому не відоме. Також згідно копії своєї будинкової книги ОСОБА_5 підтвердив, що запис про реєстрацію ОСОБА_2 в нього відсутній. Також з наданої ним копії свідоцтва на право власності на житло від 24 лютого 2004 року вбачається, що вищезазначена квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та членам його сім'ї, а у копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3113908 від 18 березня 2004 року зазначається, що власниками квартири є ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 Оскільки прописка відповідачки ОСОБА_2, яка у спірній квартирі не проживає тривалий період, який охоплює й час проживання в ній попереднього власника ОСОБА_5, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участі у спільному побуті, створює їй перешкоди у здійсненні права власності, тому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 та зобовязати Перечинську міську раду зняти її з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник Перечинської міської ради у судове засідання не зявився, однак подав заяву, у якій просить розглянути дану справу без його участі, не заперечує проти задоволення позовної заяви.

У судове засідання відповідачка ОСОБА_2 повторно не зявилася, хоча про час і місце такого повідомлялася належним чином, причину неявки не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що позивачці ОСОБА_1 відповідно до Ордера №006005 серії УГ-2, виданого на підставі рішення виконкому міської Ради міста Перечин від 29 грудня 2015 року №74, є власником квартири №6 у житловому будинку №10 по вул. Лермонтова у м. Перечин Закарпатської області.

Також встановлено, що у вказаній квартирі зареєстрована, однак фактично не проживає ОСОБА_2, що стверджується повідомленням Перечинської міської ради від 19 вересня 2016 року №987/01-13, довідкою виконкому Перечинської міської ради від 13 вересня 2016 року №2863 та записами у будинковій книзі для прописки громадян.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Оскільки відповідачка ОСОБА_2 втратила право користування квартирою №6 у будинку №10 по вул. Лермонтова у м. Перечин Закарпатської області внаслідок її відсутності понад встановлені строки, то позов в частині визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованим.

Що стосується позову в частині зняття відповідачки ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання, то суд приходить до наступного.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання є Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Згідно ст. 11 цього Закону реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Виходячи зі змісту зазначеної норми права, поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов'язане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше).

У зв'язку із цим, відповідно до ст. 16 ЦК України вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права.

Згідно ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Як розяснено в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року «Про усунення перешкод у користуванні власністю» у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Отже враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позов в частині зняття відповідачки ОСОБА_2 з реєстрація місця проживання у квартирі позивачки також підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 71, 72, 150 ЖК Української РСР, ст. ст. 16, 319, 321 ЦК України, ст. ст. 11, 15, 60, 61, 88, 212, 214-215, 218, 360-7 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою № 6 у будинку № 10 по вул. Лермонтова у м.Перечин Закарпатської області, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зобовязати Перечинську міську раду зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з належної на праві приватної власності ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_9