АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1194/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1075/16Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Винниченка Ю.М., Дорош А.І.

При секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції про стягнення коштів, трьох відсотків річних, суми інфляції, треті особи: приватне підприємство «Нива-В.Ш.», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_7, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" про стягнення коштів, трьох відсотків річних, суми інфляції. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що рішенням апеляційного суду Полтавської області від 16 грудня 2013 року визнано недійсними результати торгів, проведених ПП «ОСОБА_8Ш.» 20 січня з реалізації нерухомого майна квартири АДРЕСА_1, протокол прилюдних торгів та акт про проведення прилюдних торгів. Також рішенням суду визнано недійсним свідоцтво про належність ОСОБА_2 зазначеної квартири. Вказував на те, що він брав участь у зазначених торгах, сплатив на користь ПП «ОСОБА_8Ш.» гарантійний внесок в розмірі 15 270 грн., 274 860 грн. сплатив на депозитний рахунок Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції за придбане майно та 15 270 грн. доплати винагороди торгівельній організації. Загальна сума сплачених ним коштів склала 305 400 грн. Посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду Полтавської оласті від 24 лютого 2015 року за його позовом стягнуто з ПП «ОСОБА_8Ш.» на його користь суму в розмірі 30 540 грн. Вважає, що решту коштів мають повернути відповідач ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та Київський відділ державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції.

З урахуванням уточнень, позивач просив суд стягнути з ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на його користь 437 451 грн. 86 коп., з яких: 249 327 грн. 27 коп. безпідставно збережені кошти, 10 533 грн. 71 коп., 3% річних, 177 570 грн. 88 коп. сума інфляції. Просив також суд стягнути з Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції на його користь 44 797 грн. 91 коп., з яких 25 532 грн. 77 коп. безпідставно набуті кошти, 1 080 грн. 77 коп. 3% річних, 18 184 грн. 41 коп. сума інфляції.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16 червня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції про стягнення коштів, трьох відсотків річних, суми інфляції - відмовлено.

З даним рішенням суду не погодився ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Вважає, що Київський ВДВС має повернути отриману суму виконавчого збору, а банк - отримані за результатами прилюдних торгів, які в подальшому судовими рішеннями визнані незаконними, кошти.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 29 липня 2015 року скасовано рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 червня 2015 року та постановлено нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції про стягнення коштів, трьох відсотків річних, суми інфляції.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України" на користь ОСОБА_2 249 327 грн. 27 коп. в рахунок повернення безпідставно збережених коштів, 10 553 грн. 71 коп. як 3% річних та 144 859 грн. 12 коп. індексу інфляції, а всього 404 740 грн. 10 коп.

Повернуто ОСОБА_2 24 932 грн. 73 коп., зарахованих в якості виконавчого збору, шляхом їх списання з рахунків Управління державної казначейської служби України в Полтавській області.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 3 379 грн. 95 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 січня 2016 року скасовано рішення Апеляційного суду Полтавської області від 29 липня 2015 року, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20 квітня 2010 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки - належну на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_2 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 6406С23/41 від 28 листопада 2006 року та № 6407С29/87 від 7 листопада 2007 року, які були укладі між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_4

В результаті примусового виконання рішення суду, зазначена іпотечна квартира була реалізована відповідно до норм ЗУ «Про виконавче провадження» 20 січня 2012 року, про що складено протокол проведення прилюдних торгів № 1711068-1 від 20 січня 2012 року та акт державного виконавця про реалізацію нерухомого майна від 31 січня 2012 року. При цьому, переможцем торгів став ОСОБА_2, який отримав свідоцтво про право власності на квартиру.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 16 грудня 2013 року визнано недійсним результати прилюдних торгів, які проведені 20 січня 2012 року ПП «Нива-В.Ш.» з реалізації квартири АДРЕСА_2, визнано недійсним протокол про проведення зазначених прилюдних торгів, визнано недійсним акт прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки та визнано недійсним свідоцтво про належність ОСОБА_2 вищевказаної квартири.

До проведення торгів, його учасником ОСОБА_2 було сплачено гарантійний внесок на користь ПП «Нива-В.Ш.» в сумі 15 270 грн., а після перемоги на торгах 274 860 грн. за придбане нерухоме майно та 15 270 грн. в якості доплати винагороди торгівельній організації. Загальна сума сплачених позивачем коштів, за якою було реалізовано предмет іпотеки, склала 305 400 грн.

З матеріалів справи вбачається, що сума грошових коштів, отриманих від переможця торгів ОСОБА_2 в розмірі 274 680 грн., була перерахована на рахунок Київського ВДВС та розділена останнім наступним чином:

- 249 327 грн. 27 коп. трьома рівними платежами в сумі 83 109 грн. 08 коп., згідно з платіжними дорученнями від 27 січня 2012 року перераховані ПАТ «Укрексімбанк»;

- 24 934 грн. 73 коп. трьома рівними платежами в сумі по 8 310 грн. 91 коп., згідно з платіжними дорученнями від 26 січня 2012 року перераховані до Державного бюджету України згідно з постановами державного виконавця про стягнення виконавчого збору;

- 150 грн. трьома платежами по 50 грн. перераховано як витрати на проведення виконавчих дій;

- 450 грн. перераховано на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України" як авансовий внесок.

Із позовної заяви вбачається, що позивач як на підставу позову посилався на те, що він на прилюдних торгах придбав нерухоме майно. Рішенням суду визнано недійсними прилюдні торги, які є спеціальною процедурою, за результатами якої укладається договір-купівлі продажу. У звязку з викладеними обставинами, позивач вважає, що має право на повернення коштів.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд дійшов висновку, що ні відповідач ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України», ні Київський відділ державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції не є сторонами договору (проведених торгів), тому до них не можуть бути застосовані наслідки недійсності даного правочину, зокрема не поширюються зобовязання про повернення отриманих на виконання правочину коштів.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що позивач в обґрунтування своїх вимог посилався на норми ст. ст.1212, 1214 ЦК України, зазначивши при цьому, що банк як стягувач на достатній правовій підставі отримав кошти та правомірно їх зберігає до даного часу, оскільки ці кошти отримані в ході примусового виконання судового рішення, а сам по собі факт визнання недійними результатів прилюдних торгів не є підставою для повернення коштів в розумінні ст. 1212 ЦК України.

Проте, з таким висновком місцевого суду, колегія суддів не може погодитися виходячи з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України.

Сторонами такого правочину є покупець учасник прилюдних торгів, яким може бути фізична чи юридична особа, і продавець.

Цивільно-правовим наслідком визнання результату прилюдних торгів, яким фактично є оформлений у вигляді протоколу про результати торгів договір купівлі-продажу, недійсним є повернення сторін договору купівлі-продажу продавця і покупця - до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобовязальних відносин (ч.1 ст. 216 ЦК України).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року (№6-1884 цс 15) судам слід звернути увагу на те, що вирішуючи питання про те хто є продавцем за укладеним за результатами торгів договором необхідно виходити з умов договору, що укладається між ДВС та спеціалізованою організацією.

У випадку якщо на підставі укладеного спеціалізованою організацією з відділом ДВС договору ця організація під час укладення на торгах договору виступає представником відділу ДВС, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є ДВС. Якщо ж спеціалізована організація виступає на торгах від власного імені на підставі укладеного з відділом ДВС договору, який за своїм змістом є договором комісії, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є спеціалізована організація.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були сплачені грошові кошти за придбання майна на прилюдних торгах, організатором яких від імені Київського ВДВС Полтавського МУЮ діяло ПП «ОСОБА_8Ш.», на підставі договору № 1711068 від 23.09.2011 року про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна 9предмета іпотеки), а саме: квартири АДРЕСА_3, що належить ОСОБА_4. ОСОБА_5, ОСОБА_6, який за своїм змістом не є договором комісії.

У звязку з викладеним, колегія суддів прийшла до висновку, що саме з Київського ВДВС Полтавського МУЮ як продавця арештованого майна, реалізованого на прилюдних торгах, на користь покупця ОСОБА_2 слід стягнути сплачені ним кошти на підставі ст. 216 ЦК України, а не з АТ «Укрексімбанк», яка не є стороною цього договору.

Оскільки, позивачем до Київського ВДВС Полтавського МУЮ заявлені позовні вимоги про стягнення на його користь сплачених ним 25 532,73 грн., вони підлягають задоволенню з викладених вище підстав.

Для застосування ст. 625 ЦК України та стягнення з Київського ВДВС Полтавського МУЮ 1080,77 грн. 3% річних, та 18 184,41 грн. суми інфляції, правових підстав в даному випадку немає, оскільки це не були безпідставно сплачені кошти, а підлягають поверненню внаслідок застосування реституції, тому позов задоволенню в цій частині не підлягає.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог, заявлених до ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про відсутність підстав для їх задоволення. В цій частині рішення місцевого суду є законним та обгрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, скасування рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 червня 2015 року в частині вирішення позовних вимог, заявлених до Київського ВДВС Полтавського МУЮ, з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст. 309, 314, 316, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 червня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог до Київського Відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції - скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції про стягнення коштів, трьох відсотків річних, суми інфляції задовольнити частково.

Стягнути з Київського Відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції (м. Полтава, вул. Ватутіна, 29, код 34962532) на користь ОСОБА_2 (36004, АДРЕСА_4, ід.н. НОМЕР_1) 25 532,73 грн. (двадцять пять тисяч пятсот тридцять дві гривні сімдесят три копійки) зарахованих в якості виконавчого збору, шляхом їх списання з рахунків Управління державної Казначейської служби України в Полтавській області.

В іншій частині позовних вимог до Київського Відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції відмовити.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог до ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_9 /підпис/ ОСОБА_10

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1

З оригіналом згідно: