Cправа № 127/9811/16-ц
Провадження № 2/127/3810/16
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 вересня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Гуменюка К.П.,

секретаря Кондратюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

11 травня 2016 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що після смерті ОСОБА_4, який помер 17 червня 2015 року відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Вказана квартира знаходиться в кооперативному будинку кооперативу ЖБК-65, членом якого був ОСОБА_4, і яким повністю внесено пай за дану квартиру.

Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4, постійно проживав разом з батьком до його смерті і зареєстрований за даною адресою з 20 січня 1992 року.

Крім позивач ОСОБА_1 спадкоємцем за законом є дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_2, яка знаходилась у шлюбі з ним з 01 серпня 2014 року і по день його смерті, інших спадкоємців за законом не має, заповіт відсутній.

Між позивачами не має спору щодо поділу спадкового майна, тому вони звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в 1/2 частці вказаної квартири.

Державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в 1/2 частці на квартиру АДРЕСА_2 відмовлено. Підставою для відмови нотаріусом у видачі свідоцтва на право власності на квартиру є відсутність у КП «ВООБТІ» правовстановлюючих документів.

У звязку з вищевикладеним ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять суд визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом на ? частку квартири АДРЕСА_3 (Воїнів-Інтернаціоналістів) в м. Вінниці.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до судового засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. Від представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_6 на адресу суду надійшла заява, у якій просить суд розгляд справи проводити за відсутності позивачів та їх представника, також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду від представника ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_7 надійшла заява, у якій просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника ОСОБА_3 міської ради та зазначила, що при прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.

Як було встановлено судом, що ОСОБА_4 (чоловік ОСОБА_2 та батько ОСОБА_1М.), помер 08 червня 2015 року, про що було складено відповідний актовий запис № 1802, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 321673, видане 17 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_3 міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 11).

Позивач ОСОБА_2 є дружиною померлого спадкодавця ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 149083, видане 01 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_3 міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 10).

Позивач ОСОБА_1 є сином померлого спадкодавця ОСОБА_4, що вбачається з свідоцтва про народження серії І-АМ № 483841, видане 02 грудня 1975 року міським відділом ЗАГС м. Вінниці (а.с. 42 зворотній бік).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 453/2015 відкритої внаслідок смерті ОСОБА_4, який помер 08 червня 2015 року, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 05 листопада 2015 року подали заяви про прийняття спадщини до Третьої вінницької державної нотаріальної контори (а.с. 38 зворотній бік, а.с. 39). Зазначені заяви позивачами були поданні у строки визначенні законодавством, тому позивачі є такими, що прийняли спадщину.

Інших спадкоємців у ОСОБА_4, який помер 08 червня 2015 року немає.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2А є єдиними спадкоємцями першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_4, який помер 08 червня 2015 року.

Згідно довідки № 1761 від 07 вересня 2016 року, виданої МКП «ЖЕК № 12», ОСОБА_4 був членом кооперативу ЖБК № 49 та він повністю вніс пай в сумі 7 448 карб. 92 коп. за 3-х кімнатну кооперативну квартиру № 13, яка знаходиться в м. Вінниці по вул. В. Інтернаціоналістів в будинку № 6 (а.с. 73).

Як вбачається з матеріалів справи, Виконавчий комітет міської ради депутатів трудящих м. Вінниці 21 жовтня 1976 року видав ордер ОСОБА_4 на право зайняття 3-х кімн. загальною жилою площею 45,02 кв.м. в квартирі АДРЕСА_4. Ордер видано на підставі рішення виконкому міської ради депутатів трудящих м. Вінниці від 21 жовтня 1976 року № 606 (а.с. 75).

Відповідно до архівної довідки № Д-18-68718/1-18 від 26 серпня 2016 року, виданої Департаментом міського господарства ОСОБА_3 міської ради, згідно з архівними документами по Житлово-будівельному кооперативу № 49 м. Вінниці, встановлено, рішенням виконкому ОСОБА_3 міської ради народних депутатів від 21 жовтня 1976 року № 606, затверджений список членів ЖБК № 49, згідно якого надані квартири і видані ордери на заселення 60 квартирного житлового будинку по вул. Інституцькій, б. 6а, в тому числі надана трикімнатна квартира № 13 житловою площею 45,02 кв.м. на 5-му поверсі міліціонеру МВВС ОСОБА_4 Загальна вартість квартири АДРЕСА_5 склала 7 448 крб. 92 коп. (а.с. 74).

З листа КП «ВМ БТІ» № 4932 від 18 листопада 2015 року вбачається, що, згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 105510 станом на 29 грудня 2012 року реєстрація права власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_6 в КП «ВМБТІ» не проводилась (а.с. 48).

З огляду на вказані обставини, державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 було винесено Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 грудня 2015 року № 2892/02-31 (а.с. 49) та від 19 грудня 2015 року № 2918/02-31 (а.с. 51), а саме: про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в ? частці на квартиру АДРЕСА_7, оскільки державна реєстрація права приватної власності на дане спадкове майно не проведена.

Згідно ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Відповідно до п. 5-1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 18 вересня 1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.

Згідно ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України; невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Відповідно до Правової позиції (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року № 6-138цс13), згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 01 липня 1990 року набуває право власності на цю квартиру, тому, у разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру.

Таким чином, відповідно до вимог ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, квартира АДРЕСА_7, увійшла до складу спадщини ОСОБА_4

Статтею 8 Конституції України визначено, що норми Конституції України є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивачів шляхом визнання права власності у порядку спадкування, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивачів неможливо (на переконання суду, позивачами було вірно обрано спосіб захисту, оскільки дії нотаріуса є правовірними, а тому підстави для їх оскарження відсутні), а отже позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 41 Конституції України, ст.ст. 16, 328, 384, 292, 1216, 1218, 1261, 1269, 1273, 1275 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на ? частку квартири АДРЕСА_3 (Воїнів-Інтернаціоналістів) у м. Вінниці, після смерті батька ОСОБА_4, який помер 08 червня 2015 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на ? частку квартири АДРЕСА_3 (Воїнів-Інтернаціоналістів) у м. Вінниці, після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер 08 червня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_3 міської ради на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2 948 (дві тисячі девятсот сорок вісім) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_8