АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

26 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Левенця Б.Б.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни,

на рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про зобов'язання зняти арешт з майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2015 року позивач - Публічне акціонерне товариство «Банк Форум (далі - ПАТ «Банк Форум», Банк) звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві (далі - зобов'язати ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві) про зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що ПАТ «Банк Форум» є стороною виконавчого провадження № 43816996 за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2013 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 та ТОВ «Аляска ЛТД» заборгованості та пені за кредитним договором.

Посилаючись на те, що у зв'язку з наявністю арешту нерухомого майна належного ОСОБА_2, накладеного державним виконавцем у іншому виконавчому провадженні, Банк не може реалізувати переважне право вимоги за рахунок цього майна, просив суд зобов'язати ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві зняти арешт, що був накладений на підставі постанови державного виконавця НОМЕР_1, з нерухомого майна, що належить ОСОБА_2

Відповідач ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві позов не визнав. Зазначив, що спір який переданий на розгляд до суду виник під час примусового виконання Відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 26.08.2011 року про скасування заходів забезпечення позову у справі № 2-2247/11. Посилаючись на те, що правовідносини сторін цивільної справи мають ознаки публічно-правового спору, надіслав до суду клопотання про закриття провадження у справі.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач через свого представника звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій посилався на незаконність та необґрунтованість рішення суду. Вказував, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для зобов'язання державного виконавця зняти арешт з майна є безпідставним та ґрунтується на неповному дослідженні судом обставин справи. Просив рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Представник позивач ПАТ «Банк Форум» - Диких Д.В. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити з підстав наведених в ній.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 в судовому засіданні просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Третя особа ОСОБА_3, відповідно до ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, свого представника не направив, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає розглянути справу за відсутності третьої особи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 23 жовтня 2013 року Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і ТОВ «Аляска ЛТД» заборгованості за кредитним договором в розмірі 6 674 285 грн. 81 коп. та пені у сумі 96 923 грн. 46 коп.

З отриманої у вказаному виконавчому проваджені інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що наявний запис про обтяження нерухомого майна належного ОСОБА_2 та рахується арешт цього майна на підставі постанови державного виконавця АА № 184532 від 19 листопада 2009 року, у зв'язку з виконанням ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2009 року про забезпечення позову ОСОБА_2 у цивільній справі про поділ майна подружжя.

Також судом встановлено, що ухвалою Голосіївського райсуду м. Києва від 26 серпня 2011 року скасовано заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2009 року.

Державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва винесено постанову про закінчення виконавчого провадження щодо примусового виконання ухвали суду від 26.08.2011 року про скасування заходів забезпечення позову.

Звертаючись до суду з позовною заявою, Банк вказував, що він звернувся до ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві з заявою про звільнення майна з-під арешту, але отримав відповідь, що зняття арешту є неможливим з причин знищення виконавчих проваджень за 2000-2011 роки, які передані до архіву. Вказував, що дії державного виконавця є неправомірними та перешкоджають Банку реалізувати своє право на задоволення вимог стягувача у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частинами першою і другою статті 15 ЦПК України визначено, що у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також щодо інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду за захистом прав стягувача у виконавчому провадженні. Обґрунтування позовних вимог пов'язано із неправомірними діями ВДВС Головіївського РУЮ у м. Києві у іншому виконавчому провадженні, у зв'язку з чим позивачем заявляється вимога про зобов'язання ВДВС Головіївського РУЮ у м. Києві зняти арешт з нерухомого майна, що був накладений на підставі постанови НОМЕР_1.

Тобто, фактично виник спір між юридичними особами, одна з яких є суб'єктом владних повноважень, дії якої оскаржуються.

Оскільки позивач оскаржує дії суб'єкта владних повноважень, позов має ознаки публічно-правового спору.

Відповідно до 17 КАС України на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Суд першої інстанції зазначеного не врахував, не взяв до уваги суб'єктний склад учасників спору, те, що у відповідності до ст. 119 ЦПК України позовні вимоги до ОСОБА_2 не заявлялись, не визначився з характером спірних правовідносин між сторонами, а тому помилково розглянув справу між двома юридичними особами в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, оскільки спір між сторони не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 309, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни, - задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про зобов'язання зняти арешт з майна - закрити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 758/9362/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6306/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Супрун Г.Б.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.