У Х В А Л А

15 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Гуменюка В.І., Лященко Н.П.,

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2016 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення місць загального користування,

встановила:

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 4 грудня 2015 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування за період з липня 2012 року по квітень 2015 року в сумі 222 грн. 14 коп. Відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за період з жовтня 2010 року по липень 2012 року в зв'язку зі спливом позовної давності.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 4 березня 2016 року рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 4 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2016 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» на рішення Апеляційного суду Черкаської області від 4 березня 2016 року.

У липні 2016 року до Верховного Суду України надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2016 року з підстави передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359, зареєстрованої в міністерстві юстиції України 27 листопада 2006 року № 1237/13111 (далі - Методика).

На підтвердження зазначеної підстави заявником надано ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 лютого 2016 року та від 23 грудня 2015 року, в яких, на його думку, зазначені норми матеріального права застосовані по-іншому.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У судовому рішенні про перегляд якого подано заяву, суд апеляційної інстанції, з висновком якого погодився й суд касаційної інстанції, встановивши, що в житловому будинку, в якому знаходься квартира відповідача демонтовані балансоутримувачем опалювальні прилади в місцях загального користування будинку, а Методикою не передбачені витрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі, оскільки ці витрати передбачені лише як складова формули розрахунку кількості теплової енергії на опалення місць загального користування, дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення місць загального користування.

Разом з тим, у наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 лютого 2016 року в справі про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення, суд касаційної інстанції, погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог виходив з того, що відповідач зобов'язаний оплачувати за надані послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку, в якому знаходиться його квартира, і відсутність відповідного договору між сторонами не звільняє відповідача від обов'язку оплати наданих житлово-комунальних послуг.

Отже, в судовому рішенні, наданому заявником для порівняння, та в судовому рішенні про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справи, що не є неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Що стосується наданої для порівняння ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року, то вона не може бути прикладом неоднакового застосування норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував рішення суду апеляційної інстанції та направив справу на новий розгляд з підстави, передбаченої статтею 338 ЦПК України в зв'язку з порушенням норм процесуального права, оскільки судами не встановлені фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення місць загального користування відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко