АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/791/16 Головуючий 1-інстанції Шрамко Л.Л.
Справа № 642/1377/13-ц Доповідач Зазулинська Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів КРУГОВОЇ С.С.,

ОСОБА_1,

секретарів Прологаєвої А.Д.,Пруднікової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду міста Харкова від 05 серпня 2015 року по справі за скаргою ОСОБА_2, стягувач ОСОБА_3, 3-тя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Тера», на постанову державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_4 про відкриття виконавчого провадження, -

в с т а н о в и л а :

26 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірною постанову державного виконавця Жовтневого ВДВС Харківського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 13 січня 2015 року про відкриття виконавчого провадження , реєстраційний номер 46103216, та зобовязати останнього усунути порушення , допущені при винесенні вказаної постанови у строк 3 дні з моменту набрання чинності ухвали суду.

В обґрунтування скарги посилався на те, що рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 5 серпня 2013 року з нього на користь ОСОБА_3 стягнута грошова сума. 16 серпня 2013 року стягувачем було отримано виконавчий лист, а 3 квітня 2014 року виконавчий лист отримано повторно. 15 квітня 2014 року у Октябрьському ВДВС Полтавського МУЮ за місцем знаходження його , заявника , майна були відкриті виконавчі провадження, які станом на 25.02.3015 року знаходились у стадії виконання. 17 лютого 2015 року він несподівано отримав оскаржувану постанову, з якої слідує, що той самий виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у місті Полтаві, також знаходиться вже більше місяця на виконанні і у місті Харкові. Вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження є неправомірною, винесена з порушенням вимог п.п.3,4, 6 ч.1 ст. 18, ч.2 ст. 22, ч.1 ст. 25, п.6 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в виконавчому листі неналежно зазначено строк його предявлення до виконання, постанова винесена не за місцем виконання рішення, на підставі документу, строк предявлення якого для виконання сплинув, а тому, на його думку, державний виконавець зобовязаний був відмовити у відкритті виконавчого провадження. Відновити строк для предявлення виконавчого листа до виконання може тільки суд, а не державний виконавець. Крім того, державним виконавцем порушено вимоги ч.5 ст. 25 Закону щодо направлення йому копії оскаржуваної постанови не пізніше наступного дня після її прийняття.

Представник заявника ОСОБА_5 в судовому засіданні поклався на обставини, викладені у скарзі. Також пояснив, що оригінал виконавчого листа знаходиться в матеріалах цивільної справи про стягнення боргу, та підстав для видачі другого виконавчого листа судом не було, оскільки в частині стягнення грошової суми з ОСОБА_2 апеляційним судом рішення суду 1-ї інстанції не змінювалось, а було лише відмовлено в позові про солідарне стягнення цієї суми з ТОВ «Тера». Зазначив, що згідно з правовою позицією ВССУ не передбачено отримання у такому випадку нових виконавчих листів. Державним виконавцем допущені чисельні порушення у даному виконавчому провадженні після його відкриття. При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження у державного виконавця на заяві стягувача про прийняття виконавчого листа для виконання була відсутня відмітка про реєстрацію, а суду надана для огляду заява з зазначенням вхідного номеру, що також свідчить про неправомірність винесеної постанови. Крім того, вважає неможливим розгляд даної справи до розгляду касаційної скарги на ухвалу апеляційного суду, якою скасована ухвала суду 1-ї інстанції про задоволення даної скарги з направленням справи на новий судовий розгляд.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Харкова від 05 серпня 2015 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказану ухвалу, визнати постанову державного виконавця Семенова Д.С. про відкриття виконавчого провадження неправомірною, зобовязати державного виконавця усунути порушення, допущені при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження або направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обгрунтування скарги посилається на неповне з"ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що за наявності уже виданого виконавчого листа, який не втрачений і знаходиться в матеріалах виконавчого провадження, наявності постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження, яка є чинною, висновок суду першої інстанції про обґрунтованість видачі судом в одній і тій же цивільній справі нового виконавчого листа є помилковим.

Вказує, що судом не враховано ту обставину, що питання про поновлення строку предявлення виконавчого документа не відноситься до компетенції державного виконавця, а є виключно компетенцією суду.

Вважає, що суд першої інстанції не встановив, яким шляхом виконавчий документ та у якому вигляді потрапив до Жовтневого ВДВС ХМУЮ, що унеможливило встановлення фактичних обставин, порушено порядок для вирішення заявленого у скарзі питання.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу стягувач ОСОБА_3 просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а скаргу ОСОБА_2, - без задоволення, посилаючись на безпідставність доводів скарги.

Заслухавши доповідь судді; пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про те, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 383,п.1.ч.1,ч.2 ст.385, ст.387 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обгрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов"язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

У справі встановлено, що рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 05.08.2013 року стягнуто на користь ОСОБА_3 солідарно з ОСОБА_2 та ТОВ «Тера» суму боргу за договором позики у розмірі 777 419 грн. 67 коп.; а з ОСОБА_2 також 3 445 грн.судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_3 було отримано два виконавчих листа зі строком предявлення до виконання до 16.08.2014 року.

04. 09 2013 року старшим державним виконавцем Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ на підставі заяви стягувача відкрито виконавче провадження № 39561221 щодо солідарного стягнення боргу з боржника ОСОБА_2 а 07.10. 2013 року державним виконавцем цього ВДВС винесена постанова про повернення Ленінському районному суду міста Харкова виконавчого листа №2/642/594/13, виданого 27.08. 2013 року, про стягнення з ОСОБА_2 солідарного боргу на підставі ч.1 ст. 48, ст. 50 ЗУ " Про виконавче провадження":у звязку з надходженням ухвали апеляційного суду Харківської області від 04.09.2013 року про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду від 05.08.2013 року та відкриття апеляційного провадження.

16.10. 2013 року державним виконавцем Ленінського ВДВС Харківського МУЮ з таких саме підстав винесена постанова про повернення виконавчого листа про стягнення солідарного боргу з ТОВ «Тера».

10 .10. 2013 року і 14 11. 2013 року відповідно вказані виконавчі листи від 27 серпня 2013 року надійшли на адресу Ленінського районного суду та з цього часу знаходяться у матеріалах цивільної справи № 642/1377/13.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 30 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.03.2015 року, рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 05 серпня 2013 року змінено, у позові ОСОБА_3 до ТОВ «Тера» про солідарне стягнення боргу відмовлено. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Додатковим рішенням апеляційного суду Харківської області від 4 грудня 2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Тера» 1 720, 50 грн. судового збору.

На підставі цього рішення 3 квітня 2014 року був виданий новий виконавчий лист №642/13777/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 780 864,64 грн.

12 листопада 2014 року ОСОБА_3 подала до Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ заяву про направлення виконавчого документа №2/642/594/13, виданого Ленінським районним судом міста Харкова 3 квітня 2014 року, за місцем знаходження нерухомого майна боржника, до Октябрьського ВДВС Харківського МУЮ.

05 грудня 2014 року постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС Полтавського МУЮ виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/642/594/13, виданого 3 квітня 2014 року Ленінським районним судом міста Харкова про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у сумі 780 864,67 грн. закінчено на підставі ст.10 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ з відміткою державного виконавця, що стягнення не проводилось, направлено того ж дня за вихідним номером 67667 до Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ (а.с.120, 123-127).

13 січня 2015 року постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ ОСОБА_4 було відкрито виконавче провадження №46103216 по виконанню виконавчого листа №642/13777/14-ц за місцезнаходженням майна боржника за адресою: АДРЕСА_1 (Жовтневий район міста Харкова.)

Державним виконавцем зроблено відповідні запити, здійснено вихід за вказаною адресою, відібрані пояснення, та встановлено, що боржник ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає.

12 травня 2015 року вказаним державним виконавцем винесена постанова про закінчення цього виконавчого провадження у звязку з направленням за належністю вказаного виконавчого листа Ленінському ВДВС ХМУЮ за місцем проживання боржника ОСОБА_2

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (далі- Закон) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Вимоги до виконавчого документа зазначені у статі 18 Закону. Зокрема, у виконавчому документі, крім інших реквізитів, зазначаються дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до п.1 ч.1, ч.ч.2, 3 ст. 19 Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

У заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника. У заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Згідно з вимогами ст. 20 Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

У разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу .

Відповідно до вимог ст. ст.22 ,23 Закону виконавчий лист, виданий судом на підставі судового рішення, може бути пред'явлений до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом, починаючи з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується .

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Згідно зі ст.ст. 47,48 Закону виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо, зокрема, є письмова заява стягувача; у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Статтями 24,25 Закону визначено, що державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

На підставі наведеного суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що оскільки за виконавчим листом, виданим 03.04.2014 року, відкривалось виконавче провадження Октябрським ВДВС Полтавського МУЮ, строк предявлення виконавчого листа на виконання перерваний. Підстав для звернення до суду з заявою про поновлення строку предявлення виконавчого листа на виконання у стягувача не було, оскільки такий строк не був пропущений, а Законом не передбачено звернення до суду з приводу встановлення факту переривання строку предявлення виконавчого документу для виконання, такий факт встановлюється державним виконавцем на підставі підтверджуючих даних.

Дослідивши виконавчий лист, суд дійшов висновку, що він повністю відповідає вимогам до виконавчого документу, визначеним статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження»: в ньому зазначені всі необхідні реквізити, у тому числі вказано, що рішення суду набрало чинності 16.08.2013 року, та зазначений строк предявлення виконавчого листа до виконання - до 16 серпня 2014 року, що відповідає вимогам ст. 22 Закону. Також виконавчий лист містить відмітку про предявлення його до виконання та повернення 05.12.2014 року, що перериває вказаний у виконавчому листі судом строк предявлення його до виконання та правильно визначив, що визначених у статті 26 Закону, підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження, у державного виконавця Семенова Д.С. не було.

Посиланню заявника на те, що до відкриття виконавчого провадження державний виконавець зобовязаний був перевірити, чи є належне йому майно у Жовтневому районі м.Харкова за вказаною стягувачем в заяві адресою, суд надав належну оцінку, визнавши його необґрунтованим та таким, що суперечать Закону, відповідно з нормами якого виконавчі дії проводяться лише після відкриття виконавчого провадження.

Після зясування факту відсутності майна боржника за вказаною стягувачем адресою була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження

Належним чином перевірив суд першої інстанції і інші доводи заявника та надав їм належну оцінку.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається заявник, не дають підстав для визнання постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження неправомірною, а посилання заявника на незгоду з рішенням суду, з видачею судом другого виконавчого листа, з діями стягувача тощо, не мають значення при вирішенні даної скарги.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 висновків суду не спростовують, не свідчать про те, що оскаржувана постанова державного виконавця прийнята з порушеннями вимог Закону або поза межами його повноважень і вказаною постановою порушені його права чи свободи, тому підстави для скасування ухвали суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі відсутні і скарга підлягає відхиленню на підставі п.1ч.1 ст.312 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст.307, п.1ч.1 ст.312, ст.ст.313,314,315,317,319,324 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду міста Харкова від 05 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) Т.П.Зазулинська

Судді (підпис) С.С. Кругова

(підпис) ОСОБА_1