АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 531/2286/14-ц Номер провадження 22-ц/786/561/16Головуючий у 1-й інстанції Жмурко П. Я. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого : Панченка О.О.

Суддів : Бутенко С.Б., Обідіної О.І.

При секретарі : Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 23 грудня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 23 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у повному обсязі в звязку зі спливом позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приват Банк», посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Вважає, що суд помилково застосував позовну давність, оскільки банк звернувся до суду в межах останньої.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає за таких обставин.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, 12 січня 2006 року між ЗАТ КБ «Приват Банк» (правонаступник ПАТ КБ «Приват Банк») та ОСОБА_2 на підставі заяви клієнта було укладено кредитний договір без номеру, який складається з заяви позичальника, умов і правил надання банківських послуг та тарифів банку.

Згідно умов договору ОСОБА_2 отримала карту з кредитним лімітом 5000 грн., базовою відсотковою ставкою 3% на місяць. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти. Порядок погашення заборгованості щомісячними платежами в розмір 7% від суми заборгованості.

В звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору банк звернувся до суду в лютому 2008 року в порядку наказного провадження та просив стягнути заборгованість за договором позики в сумі 5361 грн. 92 коп.

Судовим наказом Зачепилівського районного суду Харківської області від 29 лютого 2008 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за договором позики в сумі 5361 грн. 92 коп.

В подальшому, у серпні 2014 року, в звязку з невиконанням умов договору, банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути заборгованість за договором станом на 31 липня 2014 року в сумі 20586 грн. 20 коп. (вже з урахуванням стягнутих судовим наказом коштів в сумі 5361 грн. 92 коп.) та штрафи: 500 грн. (фіксована частина) та 1029 грн. 31 коп. (процентна складова).

Ухвалюючи рішення, суд встановив неналежне виконання позичальником умов договору, що призвело до заборгованості та з врахуванням поданої відповідачем заяви про застосування строку позовної давності відмовив в задоволенні позову на підставі ч.4 ст. 267 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Згідно ст. 509 ч.1 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено обовязковість виконання зобовязання належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Пунктом 3.1 Умов та Правил надання банківських послуг (далі-Умови) передбачено, що ОСОБА_3 відкриває Клієнту картрахунки, видає карти, їх вид і строк дії визначені у заяві та у Памятці клієнта, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є відкриття рахунка, вказаного в розділі «Відмітки банку» заяви.

Відповідно до п.п. 6.5, 6.9, 8.6. Умов Клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом та відсоткам за користування ним, перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором.

У разі виникнення заборгованості Держатель по Картрахунку зобов'язаний погасити заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення.

За порушення строків платежу за будь-яким грошовим зобов'язанням згідно кредитного договору більше ніж на 120 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. та 5% від суми позову.

Згідно п.5.2. Умов у випадках порушення Держателем умов даного ОСОБА_3 має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому чи у визначеній Банком частині.

Пунктом 9.12 Умов визначено, що договір діє протягом дванадцяти місяців з моменту підписання і якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Поряд із встановленням порядку пролонгації строку дії договору (п.9.12. розділ 9 Умов і Правил надання банківських послуг) сторони встановили порядок і строки виконання боржником зобов'язань.

Так, згідно п. 5.3 Правил користування платіжною карткою, строк та порядок погашення по Кредиту (Кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним картам з установленим Мінімальним обов'язковим платежем приведено в Пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною ОСОБА_3. Платіж включає в себе плату за користування Кредитом, передбачену Тарифами та частину заборгованості за Кредитом.

Частинами 1,4 ст.631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 4 статті 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

У відповідності до пунктів 3.1.1., 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на платіжній карті (поле MONTH).

З аналізу наведених вище умов договору та змісту правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Вказана правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2014 року у справі № 6-127цс14, яка, відповідно до ст.360-7 ЦПК України, є обов'язкова для всіх судів України.

В даному випадку, позичальник згідно до умов договору повинна була здійснювати щомісячне погашення процентів по кредиту за попередній місяць.

Як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості, позичальник ОСОБА_2 в погашення відсотків внесла щомісячний платіж останній раз 21 грудня 2007 року.

У звязку з порушенням позичальником умов договору, банк скористався своїм правом на судовий захист та подав в лютому 2008 року заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 існуючої на той час кредитної заборгованості в розмірі 5361 грн. 92 коп., на підставі чого судом 29 лютого 2008 року було видано судовий наказ.

Оскільки позивач повинна була щомісячно погашати проценти по кредиту, то перебіг позовної давності починається після несплати чергового платежу. Прострочення такої оплати мало місце вже з січня 2008 року (останній платіж за відсотками здійснено 21 грудня 2007 року), але позовна давність переривається видачею судового наказу від 29 лютого 2008 року, а отже і перебіг трьохрічної позовної давності щодо таких періодичних платежів повинен обраховуватись з березня 2008 року по березень 2011 року.

Крім того, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі повинен обраховуватись з 31 червня 2011 року, виходячи з того, що кредит було розраховано до сплати по 31 травня 2011 року, а відтак межі позовної давності тривали до 31 червня 2014 року.

Між тим, банк звернувся до суду в серпні 2014 року з вимогами про стягнення заборгованості саме по відсоткам, які є щомісячними платежами та нараховані на прострочену заборгованість по кредиту за період з 11 лютого 2008 року по 31 липня 2014 року, тобто за межами позовної давності.

Доводи апеляційної скарги не містять нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 314, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» відхилити.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 23 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

З оригіналом згідно.

Судді: