АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 671/901/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1970/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Грох Л.М.,

суддів: Костенка А.М., Гринчука Р.С.,

секретар Гриньова А.М.,

з участю представника позивача, апелянта та його представника,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Волочиської обєднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 25 липня 2016 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В липні 2016 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з цим позовом до виконавчого комітету Волочиської міської обєднаної територіальної громади, вказував, що при розпаюванні земель колгоспу ім. Л. Українки в с. Маначин його матері був виданий сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0194928, а його брату ОСОБА_3 сертифікат серії ХМ № 0404458, які згодом були втрачені. Після смерті матері 21.07.1998 року, позивач з братом прийняли спадщину, проте не оформили її в нотаріальній конторі. 05.04.2005 року помер брат позивача ОСОБА_3 Через втрату правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Тому просив визнати за ним в порядку спадкування право на земельні частки (паї) в розмірі 3,2 умовних кадастрових гектари кожний, належні спадкодавцям (матері та братові).

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 25 липня 2016 року позов задоволено.

Визнано в порядку спадкування за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) по колишньому КСП ім. Л.Українки с. Маначин Волочиського району Хмельницької області в розмірі 3,20 умовних кадастрових гектари серія ХМ № 0194928, виданого згідно розпорядження Волочиської райдержадміністрації № 413 від 03.12.1996 року і зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП ім. Л.Українки за № 328 від 25.12.1996 року, який належав ОСОБА_4, котра померла 21.07.1998 року, а також на земельну ділянку площею 2,34 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 020130065, що розташована на території Маначинської сільської ради Волочиського району Хмельницької області і належала на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ХМ № 040456 ОСОБА_3, котрий помер 05.04.2005 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати в частині визнання права власності на земельну ділянку площею 2,34 га, яка належала ОСОБА_3, та ухвалити в цій частині нове рішення, визнавши за ним право власності на цю земельну ділянку в порядку спадкування. На його думку суд першої інстанції неповно зясував усі обставини, що мають значення для справи, оскільки апелянт як син ОСОБА_3 є його спадкоємцем першої черги за законом, при цьому позивач свідомо не залучив його до участі у справі.

В засіданні апеляційного суду апелянт та його представник підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Волочиська міська рада при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції не в повній мірі зясував обставини, що мають значення для справи, а також допустив порушення норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.

Так, встановлено, що позивач є сином ОСОБА_4, яка померла 21.07.1998 року. До кола її спадкового майна входить право на земельну частку (пай) в розмірі 3,2 умовних кадастрових гектари із земель КСП ім. Л. Українки с. Маначин, посвідчене сертифікатом ХМ № 0194928 від 25.12.1996 року.

ОСОБА_3, що помер 05.04.2005 року, також був сином ОСОБА_4, і, відповідно, братом позивача.

До складу спадкового ОСОБА_3 входить земельна ділянка площею 2,34 га на території Маначинської сільської ради, кадастровий номер :02:013:0065, право власності на яку посвідчено державним актом ХМ № 040456.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюються сторонами.

За змістом ст. 1262 ЦК України 2003 року, норми якого врегульовують спірні правовідносини щодо спадкування майна спадкодавця ОСОБА_3, ОСОБА_1 є його спадкоємцем другої черги за законом.

В силу ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач як єдиний спадкоємець своєї матері та брата ОСОБА_3, належно прийняв спадщину, вступивши в управління спадковим майном матері і проживаючи з братом, тому, оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно втрачені, слід визнати за ним право на їхнє спадкове майно.

Проте з таким висновком не можна погодитися у повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

За змістом ст.ст. 3, 6 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання» реєстрація місця проживання особою за певною адресою є підтвердженням факту її проживання у цьому житлі постійно або тимчасово.

За даними паспорта позивача він з 24.11.1995 року зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, а не в с.Маначин, за місцем проживання ОСОБА_3І.(а.с.5).

За повідомленням Волочиської держнотконтори від 13.07.2016 року (а.с. 38, 39) спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася.

Твердження представника позивача про те, що останній фактично постійно проживав разом з братом ОСОБА_3, не ґрунтується на доказах і спростовується наявністю у позивача власної сімї дружини та двох дітей (а.с.4, 5).

Отже, матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту прийняття спадщини позивачем після ОСОБА_3, відтак за змістом ст. 1272 ЦК він вважається таким, що не прийняв спадщини, що унеможливлює спадкування ним майна спадкодавця.

Крім того, судом допущено ряд порушень норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 реалізував своє право на земельну частку (пай) шляхом виділення в натурі земельної ділянки площею 2,34 га на території Маначинської сільської ради, кадастровий номер :02:013:0065, право власності на яку посвідчено державним актом ХМ № 040456.

Попри це, стороною позивача не було змінено предмет позову, відтак суд, визнаючи за позивачем право власності на цю земельну ділянку, вирішив спір у порушення ст. 11 ЦПК поза межами заявлених ним вимог.

Крім того, позов заявлено формально з порушенням вимог ч.2 ст. 30 ЦПК України, до неналежного відповідача. Так, за змістом Закону України «Про добровільне обєднання територіальних громад» Волочиська міська обєднана територіальна громада (тобто, добровільне об'єднання громад (жителів) кількох сіл, селищ, міст), не є юридичною особою, її представляє обрана нею ж Волочиська міська рада, яка має статус юридичної особи.

В свою чергу виконавчий комітет є виконавчим органом саме Волочиської міської ради, а не обєднаної територіальної громади.

Крім того, за заявленими вимогами мав би відповідати і апелянт ОСОБА_2, син ОСОБА_3, як спадкоємець першої черги за законом попри те, що він не прийняв спадщину після батька, оскільки він також претендує на це спадкове майно і в судовому порядку вирішує питання про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно довідки в.о. старости № 191 від 25.04.2016 року на час смерті ОСОБА_4 разом з нею проживав ОСОБА_3, який в силу ст.ст. 548, 549 ЦК України 1963 року, що регулюють спірні правовідносини щодо спадкування після ОСОБА_4, також прийняв цю спадщину (а.с.27).

З врахуванням наведеного рішення суду підлягає скасуванню у повному обсязі з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

В свою чергу апеляційна скарга в частині ухвалення нового рішення про визнання за апелянтом права власності на земельну ділянку ОСОБА_3 є безпідставною, оскільки він не брав участі в справі в якості сторони і не заявляв таких позовних вимог.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з позивача на користь апелянта понесені ним судові витрати на подачу апеляційної скарги в сумі 1826,25 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 25 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1826,25 грн. понесених судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя Апеляційного суду Л.М.Грох

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_5 Провадження № 22-ц/792/1970/16

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 5