Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.у. №320/6513/14
Провадження № 22-ц/778/377/16
Головуючий у 1-й інстанції Редько О.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кримської О.М.

суддів: Подліянової Г.С.

ОСОБА_2

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_4» до ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, про стягнення суми заборгованості за кредитним договором № 5794637 від 31.10.2007 року, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 20182,00 доларів США на придбання автомобіля NISSAN NOTE 2007 року випуску, а відповідач зобов'язався використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути грошові кошти до 31.10.2014 року. В уточненій позовній заяві зазначає, що згідно з додатковою угодою № 10983282 від 19.05.2011 року до кредитного договору валюта була змінена з долара США на українську гривню шляхом видачі другого траншу кредиту у сумі 125231,74 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором у сумі, еквівалентній 15614,93 доларів США, а також встановлений кінцевий термін повернення коштів - 19.10.2014 року.

Відповідач з 26.08.2013 року має прострочену заборгованість з повернення кредиту, а з 20.03.2014 року - зі сплати процентів за користування кредитом. В зв'язку з цими обставинами, відповідно до умов договору, позивач отримав право вимагати від відповідача достроково повернути виданий йому кредит із розрахованими процентами.

10.02.2014 року відповідачеві була направлена вимога про дострокове повернення всієї суми кредиту.

Станом на 09.10.2015 року прострочена заборгованість відповідача за основною сумою кредиту складає: 37071,78 грн. - сума заборгованості за основною сумою кредиту, 5517,53 грн. - сума заборгованості за процентами за користування кредитом.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до чинного законодавства та умов договору, відповідач повинен сплатити на користь позивача пеню за порушення строків виконання своїх зобов'язань з повернення основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом за період з 27.07.2013 року по 18.06.2014 рік в розмірі 2748,75 грн., а також штраф в розмірі 1252,32 грн. та штраф за не поновлення строку дії договору страхування в розмірі 10000,00 грн.

На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з ОСОБА_3 заборгованість по кредитному договору на загальну суму 56590,38 грн. та судовий збір у розмірі 585,80 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 листопада 2015 року позов задоволено.Стягнуто з ОСОБА_3, на користь ПАТ «Перший Український ОСОБА_4» заборгованість за кредитним договором в розмірі 56590 грн. 38 коп., а також судові витрати у розмірі 585,80 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове яким відмовити у задоволенні позову.

Скаржник, будучи своєчасно та належним чином повідомленим по час і місце розгляду справи до апеляційного суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив. У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає її розглядові.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок як позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Загальні умови виконання зобов'язання зазначені у ст. 526 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності.

Судом встановлено, що 31.10.2007 року між ПАТ «Перший Український ОСОБА_4» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, згідно якого ОСОБА_4 надав відповідачеві кредит у сумі 20182.00 доларів США зі сплатою 11,50% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 19.10.2014 року . 19.05.2011 року між сторонами була укладена додаткова угода відповідно до якої валюта кредиту була змінена з доларів США на українську гривню шляхом видачі другого траншу кредиту у сумі 125231.74 грн. зі сплатою 19% річних для погашення заборгованості за кредитним договором у сумі еквівалентній 15614,93 дол. США, а також встановлено кінцевий термін повернення кредиту 19.10.2014 року.

В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, у останньої перед позивачем виникла заборгованість у загальній сумі 56590, 38 грн., з яких: 37071,78 грн. заборгованість за кредитом, 5517,53 грн. - сума заборгованості за процентами за користування кредитом, 2748.75 грн.- пеня за порушення строків виконання зобовязань за кредитним договором за період з 27.07.2013 року по 18.06.2014 року, 1252.32 грн. - штраф за порушення обовязку дострокового повернення кредиту, передбаченого пп 4.3.5. кредитного договору, 10000.00 грн. штраф за порушення умов страхування предмета застави.

Пунктом 5.5 Кредитного договору передбачений штраф у розмірі 1% від суми кредиту за невиконання вимог про дострокове повернення кредиту ( пп. 4.3.5, 3.5.7, 3.5.8 кредитного договору).

Як вбачається з матеріалів справи позивач направив відповідачу вимогу № ZАР-61/76 від 10.02.2014 року про дострокове повернення кредиту, яку останній отримав 12.02.2014 року, про що свідчить поштове повідомлення про отримання ним зазначеної вимоги ( а.с. 24 зворот).

Факт отримання вищезазначеної вимоги також підтверджується заявою ОСОБА_3 від 20.02.2014 року, яка була направлена на адресу банку зі змісту якої також вбачається про обізнаність останньої з вимогою від 10.02.2014 року ( а.с. 25).

Отже доводи апеляційної скарги про не отримання відповідачем такої вимоги не заслуговують на увагу.

Пунктом 5.4 Кредитного договору передбачений штраф у розмірі 10% від страхової суми за порушення обовязку страхування предмета застави автомобіля NISSAN NOTE 2007 року випуску.

Згідно з п. 4.3.1 Кредитного договору відповідач зобовязаний протягом строку дії кредитного договору щорічно, до дати закінчення періоду страхування, за який сплачено страховий платіж, поновлювати дію договорів страхування укладення яких передбачено кредитним договором, на умовах попередньо погоджених з позивачем. На підтвердження виконання умов цього пункту відповідач зобовязаний до дати закінчення періоду страхування, за який сплачено страховий платіж, надати банку, як вигодонабувачу, по одному оригінальному примірнику цих договорів страхування, а також документів, що підтверджують сплату страхових платежів в повному обсязі за період, на який було поновлено дію договорів страхування.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач останній раз уклав з ВАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ» договір № 490 страхування транспортних засобів, наданих під заставу від 01.11.2008 року строком до 30.10.2009 року, але після закінчення вказаного строку відповідач не поновив дію договору. Внаслідок цього предмет застави залишився без страхового захисту на період з 31.10.2008 року по цей час.

Як вбачається з уточненої позовної заяви штраф позивачем стягується за 2014 рік, в якому не застрахований предмет застави.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції визначившись з правовою природою спірних правовідносин, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, з урахуванням наданих сторонами доказів у їх сукупності, дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для задоволення позову. При цьому суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені, штрафів), обґрунтовано зазначив, що такі вимоги заявлені позивачем в межах строку позовної давності відповідно до ст. 258 ЦК України,

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не застосував частину 3 ст. 551 ЦК України щодо зменшення неустойки не заслуговують на увагу.

У разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (частина третя статті 551 ЦК України).

Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 цього Кодексу щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

При цьому положеннями статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення.

У даній справі судом встановлено, що пунктом 5.2 кредитного договору передбачено, що за порушення взятих на себе зобов'язань позичальник зобов'язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (далі - НБУ), що діє на момент нарахування пені, від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожний день прострочення. Позивачем нараховано пеню за період з 27.07.2013 по18.06.2014 року в розмірі 2748.75 грн., штраф передбачений п. 4.3.1 договору, що становить 1252.32 грн. та п. 4.3.2 договору, що становить 10000.00 грн., що разом становить - 14001.07 грн., а заборгованість по сплаті кредиту та процентів за його користування становить 42589.31 грн.

Отже, установивши, що розмір неустойки значно менший від розміру боргового зобов'язання, доказів про наявність інших обставин, які мають істотне значення, відповідач суду не надав, тому суд обґрунтовано не застосував до спірних правовідносин положення частини третьої статті 551 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, оскільки воно сталося внаслідок непереборної сили також не заслуговують на увагу, оскільки відповідач не надала суду доказів на підтвердження зазначених обставин.

Таким чином, під час розгляду справи судом не були порушені норми матеріального й процесуального права, а наведені в скарзі доводи висновок суду не спростовують, тому колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 листопада 2015 року у цій справі залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: