АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/815/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Козяр Л.В.
Провадження № 22-ц/789/1227/16 Доповідач - Жолудько Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Жолудько Л.Д.

суддів - Сташків Б. І., Костів О. З.,

при секретарі Романюк Х.Ю.

з участю представників сторін: Кивелюк Є.В. та ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Гусятинського районного суду від 18 серпня 2016 року в цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Рішенням Гусятинського районного суду від 18 серпня 2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк" відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ "Приватбанк" просить рішення Гусятинського районного суду від 18.08.2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що судом не взято до уваги той факт, що нарахування і погашення заборгованості за укладеним договором від 23.08.2005 року відбувається щомісячно. Відповідно до правої позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 19.11.2014 року в справі № 6-160цс14, у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ст. 1050, ч. 2 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів, а початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Крім того, судом не взято до уваги положення пункту 9.12. Умов та правил надання банківських послуг щодо лонгації договору, яким зазначено, що зобов'язання не виконані у межах річного строку дії договору, при лонгації останнього продовжують існувати.

Застосовуючи позовну давність, судом неправильно враховано положення ст. 1054 ЦК України щодо права Банку на отримання процентів та комісії за весь час користування кредитом, та нарахування яких припиняється з дня повернення позики. Таким чином, до задоволення підлягали вимоги Банку про стягнення заборгованості за тілом кредиту і процентів, нарахованих в межах останніх трьох років, які передували зверненню позивача до суду. Вказує на те, що судом у порушення статей 549-552 ЦК України безпідставно відмовлено Банку у вимогах про стягнення неустойки у вигляді штрафу, оскільки обов'язок їх сплати припиняється також днем повернення позики.

У судовому засіданні представник ПАТ КБ "Приватбанк" Кивелюк Є В підтримала апеляційну скаргу Банку, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник ОСОБА_3- ОСОБА_2 просить відхилити апеляційну скаргу, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Крім того, звертає увагу на наявність рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 08.10.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.09.2016 року, яким відмовлено в позові ПАТ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк", ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за вищезгаданим кредитним догвормо.

Судом установлено, що згідно із заявою від 23.08.2005 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 5 000 дол. США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку типу: ЕС/МС РLАТІNUM, за базовою процентною ставкою 1,1 % в місяць з розрахунку 360 днів у році. Термін дії картки становить до 23.08.2006 року (а.с. 9) .

Згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг (надалі - Умови), без дати та без номера, підписаними тільки ЗАТ КБ "Приват Банк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приват Банк", кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) - це розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, обумовлений в договорі, на умовах платності та повернення (а.с. 10-12).

Апеляційним судом установлено, що відповідно до розділу II Умов та правил надання банківських послуг п. 3.1.1 Правил користування платіжною карткою (далі - Правила) строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця (а.с. 11).

Пунктом 3.1.3 Правил установлено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операцій по картковому рахунку, та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором (а.с. 40).

Зі змісту п. 5.4 Правил убачається, що строк погашення кредиту у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці у полі "місяць".

У березні 2012 року Банк звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПАТ "Акцент-Банк", ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості в розмірі 101 295, 51 грн.

Останнім рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.10.2013 року в задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанку" відмовлено в повному обсязі (а.с. 39).

При цьому суд виходив з того, що Банком не надано належних та допустимих доказів на підтвердження видачі ОСОБА_3 кредиту та укладення договору № б/н від 23.08.2005 року.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2016 року відхилено апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 08 жовтня 2013 року, в рішення цього суду залишено без змін.

Апеляційним судом Дніпропетровської області встановлено обставини, які не підтверджують факту належного укладення договору та ознайомлення відповідача ОСОБА_3 з Умовами та Правилами надання йому послуг Банку.

В ухвалі апеляційного суду зазначено, що в позовній заяві Банку відсутнє викладення обставин, з яких би було видно, яким чином та з якого часу виникла заборгованість. На підтвердження доводів про наявність у відповідача заборгованості на вимогу суду першої інстанції та апеляційного суду детального розрахунку заборгованості не надав.

Враховуючи викладене, апеляційний суд Дніпропетровської області погодився з висновком суду першої інстанції про недоведеність позову.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду справи, колегія вважає, що апеляційну скаргу ПАТ КБ "Приватбанк"слід відхилити.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, а судом не здобуто належних та допустимих доказів на підтвердження факту заборгованості ОСОБА_3 в розмірі 24 755, 88 грн. Крім того, в мотивувальній частині рішення судом задоволено клопотання представника відповідача про застосування позовної давності, оскільки Банк звернувся до суду за захистом свого права із пропущенням її.

Колегія вважає, що з висновками суду в повній мірі погодитись не можна, оскільки висновки, викладені у мотивувальній частині рішення суду першої інстанції щодо недоведеності позову та пропущення позовної давності, є взаємовиключними, так як відповідно до роз'яснень, викладених у п.11 постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення в цивільній справі", необхідно враховувати, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК). При цьому суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб.

Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

В силу вимог статей 11, 10, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Колегія погоджується з висновком суду про недоведеність позову, оскільки він дійшов мотивованого висновку про те, що Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, так як такі Умови не містять підпису позичальника, що також узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 11.03.2015 року в справі № 6-16цс15.

У матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які б підтверджували, що саме з цими Умовами був ознайомлений відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались.

Колегією суддів при вирішенні справи приймається до уваги рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 08 жовтня 2013 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2016 року, яким відмовлено в позові ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк", ОСОБА_3 за недоведеністю позову і яке відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України має преюдиціальне значення.

Згаданими судовими рішеннями установлено як недоведеність самого факту укладення між сторонами кредитного договору, так і наявності заборгованості відповідача ОСОБА_3 перед Банком та її розміру.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа № 6-14 цс 14), яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

У заяві від 23.08.2005 року щодо отримання вищезазначеної кредитної картки вказано кінцевий термін повернення коштів, позичених відповідачем - 23.08.2006 року.

Посилання особи, яка подала апеляційну скаргу, на те, що строк дії картки в силу положення п. 9.12. Умов та правил надання банківських послуг щоразу пролонгувався, а тому з позовом вони звернулися в межах строку позовної давності, колегія до уваги не приймає.

У матеріалах справи відсутні докази того, що після закінчення строку дії платіжної картки ОСОБА_4 продовжував нею користуватися, або отримував нову кредитну картку, а також наявності грошових коштів на картковому рахунку відповідача, за яких Банк вправі продовжити строк дії картки.

Відмовляючи в позові, суд у резолютивній частині рішення не вказав про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, у зв'язку з чим колегія вважає, що посилання суду в мотивувальній частині рішення на безпідставність позову й пропущення позовної давності не може бути підставою для скасування правильного по суті й справедливого рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Виходячи з наведеного, колегія не вбачає підстав для скасування рішення суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 307, ч.1, п.1; 308; 313; 314; 317; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ "Приватбанк" відхилити.

Рішення Гусятинського районного суду від 18 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Л.Д. Жолудько