Справа № 761/9321/13-ц
Провадження № 6/761/451/2016
У Х В А Л А

Іменем України

05 травня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Савицького О.А.,

при секретарі Личак М.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в приміщенні суду заяву боржника ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_2, Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції, про відстрочку виконання рішення,

в с т а н о в и в:

23.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з заявою, згідно якої просить відстрочити виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 24.03.2014 року, ухваленого у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит», третя особа: ОСОБА_2, про визнання кредитного договору недійсним.

Заява обґрунтована тим, що на виконання виконавчого листа № 761/9321/13-ц від 14.08.2014 року, виданого на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24.03.2014 року, Відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ відкрито виконавче провадження по стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором в сумі 3 875 834,27 грн. за рахунок звернення стягнення на заставлене майно за іпотечним договором від 29.11.2006 року.

При цьому у заяві зазначено, що з моменту, коли заявнику стало відомо про відкрите виконавче провадження, а саме з 13.01.2016 року, ним, не зважаючи на складне фінансове становище, здійснюються регулярні платежі на рахунок виконавчої служби.

Разом з тим, виконати рішення суду через продаж предмета застави заявник не має можливості, оскільки це єдине майно, яке в нього є.

У зв'язку з зазначеним, та посилаючись на те, що на даний час діє Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», заявник просить відстрочити виконання вищевказаного рішення суду на період дії вказаного Закону.

Заявник та заінтересовані особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Разом з тим, враховуючи те, що обов'язковість явки заявника та заінтересованих осіб у судове засідання при вирішенні заяв про відстрочку виконання рішення суду законом не встановлено, суд вважає за можливе розглядати зазначене питання у відсутність сторін.

Вивчивши заяву та матеріали цивільної справи № 761/9321/13-ц, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24.03.2014 року, ухваленим у цивільній справі №761/9321/13-ц, позов Публічного акціонерного товариства Бак «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено та солідарно стягнуто зі ОСОБА_1, ОСОБА_2 загальну суму заборгованості в розмірі 3 875 834,27 грн., з яких заборгованість за основним боргом в сумі 1 377 769,24 грн., заборгованість по нарахованих відсотках за користування кредитними коштами в сумі 626 898,58 грн., заборгованість по нарахованій щомісячній комісії 82 900,00 грн., заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 1 780 917,50 грн., також суму судового збору в розмірі 3654 грн. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та кредит», третя особа: ОСОБА_2, про визнання кредитного договору недійсним, відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24.06.2014 року вказане рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24.03.2014 року залишено без змін.

При цьому, 14.08.2014 року Шевченківським районним судом м. Києва видано два виконавчих листа про примусове виконання вказаного рішення (а.с. 190).

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 373 Цивільного процесуального кодексу України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Звертаючись з заявою до суду, заявник, як на підставу для її задоволення, посилається на Закон «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Так, відповідно до положень вказаного Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Разом з тим, оскільки рішенням суду, з заявою про відстрочення якого звернувся заявник, було ухвалено стягнути суму заборгованості за кредитним договором, а не звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, суд вважає, що дія вказаного Закону на виконання судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором не розповсюджується.

Крім того, як вбачається з матеріалів, доданих до заяви, рішенням Апеляційного суду м.Києва від 19.08.2015 року скасовано рішення Печерського районного суду м.Києва від 24.04.2015 року та постановлено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно задоволено та звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_1, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 87-06-И/09 в розмірі 3 875 834,27 грн. відповідно до умов іпотечного договору, а також визнано за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» право власності на квартиру АДРЕСА_1. Водночас, на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» відстрочено виконання вказаного рішення суду на весь період дії зазначеного закону.

Згідно роз'яснень, які містяться в п.10 Постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року за № 14, при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Однак, як встановлено в судовому засіданні, обставини, якими заявник обґрунтовує заяву про відстрочку виконання рішення суду, не є винятковими та такими, що утруднюють виконання рішення суду, а також не можуть бути підставою для невиконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_2, Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції, про відстрочку виконання рішення не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 209, 210, 218, 373 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви боржника ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_2, Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції, про відстрочку виконання рішення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: