Провадження № 2/522/6131/16
25 жовтня 2016 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.,
при секретарі Шеян І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить розірвати між ними шлюб, зареєстрований 07 лютого 1997 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Центральної райадміністрації виконкому Одеської міськради народних депутатів, актовий запис №48.
Позовні вимоги мотивовані тим, що з 07 лютого 1997 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що подружнє життя з відповідачем не склалось у зв'язку з несумісністю характерів, різними поглядами на шлюб, сім'ю та плани на майбутнє. Сімейні стосунки постійно погіршувались, між ними постійно виникали конфлікти. В результаті вищевказаного вони втратили почуття любові, дружби та взаємоповаги.
Також позивачка зазначає, що сторони протягом двох років не проживають разом, не ведуть спільного господарства, тобто шлюбні відносини між ними фактично припинені. Примирення, подальше спільне життя та збереження шлюбу, на думку позивачки, суперечить їх інтересам. Майнового спору та спору з приводу проживання та утримання дітей немає.
ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, надала пояснення аналогічні обставинам викладеним в позовній заяві та зазначила, що у відповідача є інша сім'я. Подала заяву про розгляд справи в заочному порядку.
ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку ст. 74 ЦПК України, про що свідчить відповідне поштове повідомлення, що повернулось до суду. Заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав та про причини неявки суд не повідомляв.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 07 лютого 1997 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Центральної райадміністрації виконкому Одеської міськради народних депутатів був зареєстрований шлюб, актовий запис №48, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1.
Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Подружнє життя в ОСОБА_1 з відповідачем не склалось у зв'язку з несумісністю характерів. Сімейні стосунки постійно погіршувались, між ними постійно виникали конфлікти. В результаті вищевказаного вони втратили почуття любові, дружби та взаємоповаги.
Також судом встановлено, що сторони протягом двох років не проживають разом, не ведуть спільного господарства, тобто шлюбні відносини між ними фактично припинені. Кожен з них живе своїм життям, не турбуючись проблемами один одного. У відповідача є інша сім'я. Примирення між ними неможливе, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Майнового спору та спору з приводу проживання та утримання дітей між ними немає.
Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування.
Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.
За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.
За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тому його слід розірвати.
Крім того, судом встановлено, що внаслідок звернення до суду з дійсним позовом позивачка понесла додаткові витрати по оплаті судового збору у розмірі 551, 20 грн., які суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1
Керуючись ст. 51 Конституції України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 24, 105, 109, 110, 112, 115, 157, 160 СК України, ст.ст. 3, 4, 5, 10, 11, 57, 60, 88, 174, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 07 лютого 1997 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Центральної райадміністрації виконкому Одеської міськради народних депутатів, актовий запис №48.
Неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, - залишити на утриманні матері ОСОБА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп.
Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції для проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Ю.Б. Свячена