Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Андрюшина Л.А. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 332/3680/15
28 січня 2016 року Справа № 22ц/778/599/16
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бєлка В.Ю., судді: Бондар М.С., Онищенко Е.А.

секретар - Книш С.В.

при участі: прокурора - адвоката

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району на рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 03.12.2015 року у справі за заявою Органу опіки та піклування Запорізької міської ради по Заводському району про звільнення ОСОБА_1 від обовязків піклування, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради звернувся до суду з заявою про позбавлення ОСОБА_1 повноважень піклувальника, посилаючись на те, що на підставі розпорядження керівника муніципалітету "Сокольники" Російської Федерації від 28.02.2003 року відповідача призначено опікуном онука дитини-сироти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Втім, свої обов'язки піклувальника по вихованню дитини, відповідач несумлінно виконує. Вона не контролює поведінку підопічного, духовним розвитком хлопчина не займається, у звязку з чим неповнолітній скоїв злочин та був притягнутий до кримінальної відповідальності. За цим умов заявник вважав, що піклувальник має бути звільнений від виконання обовязків.

Рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 03.12.2015 року позов відхилено.

У скарзі Орган опіки просив скасувати зазначене рішення і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, оскільки на його думку суд неправильно з'ясував обставини справи і неправильно застосував норми матеріального права.

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, виходячи із наявних доказів у справі у їх сукупності, врахувавши з'ясовану у судовому засіданні думку підопічного про бажання проживати з опікуном, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви, оскільки обставини, на які посилався Орган опіки, не свідчать про те, що відповідач не виконує обовязків піклувальника.

Судом встановлено, що на підставі розпорядження керівника муніципалітету "Сокольники" Російської Федерації від 28.02.2003 року відповідача призначено опікуном онука ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є дитиною-сиротою. Місце проживання неповнолітнього визначено разом з опікуном АДРЕСА_1(а.с.8).

У разі досягнення дитиною чотирнадцятирічного віку опіка автоматично перетворююєься у піклування.

Піклувальник це особа, яка особисто здійснює опіку, безпосередньо спілкується з підопічним, діє в його інтересах та на його користь.

Згідно ст.251 СК України особа може бути звільнена від обов'язків опікуна або піклувальника дитини у випадках, передбачених Цивільним кодексом України, а також тоді, коли між опікуном, піклувальником та дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню ними опіки, піклування.

За нормами ч.3 ст.75 ЦК України за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов'язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров'я або закладу соціального захисту.

Виходячи з положень ст.75 ЦК України підставами звільнення особи від повноважень опікуна або піклувальника є: невиконання нею своїх обов'язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров'я або закладу соціального захисту.

При цьому ст.171 СК України передбачено, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Зазначене право дитини передбачено й ст.12 Конвенції про права дитини.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, яка розглядається, суд має виходити з найвищих інтересів дитини. Водночас суд має з'ясувати належним чином обставини, які входять до предмета доказування у справі.

Суд зазначає, що головною метою встановлення піклування над неповнолітньою особою є її виховання та забезпечення її майнових та немайнових прав та інтересів, тобто створення умов, необхідних для повноцінного всебічного фізичного та духовного розвитку неповнолітнього.

Піклувальник зобов'язаний: виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, психічний стан, фізичний і духовний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечувати її догляд і лікування; створити належні побутові умови та умови для здобуття дитиною повної загальної середньої освіти; вживати заходів до захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Суд наголошує, що лише за умов коли піклувальник веде не пристойний спосіб життя, неналежно ставиться до своїх обовязків по піклуванню, він може бути звільнений від виконання таких обовязків.

Заявник обстоював свою позицію тим, що неповнолітній піддається сторонньому впливу, пропускає заняття у навчальному закладі, скоїв кримінальні правопорушення у звязку з чим до нього були застосовані заходи примусового виховного характеру, сам піклувальник не має впливу на онука (а.с.59,10,11,12,13,15).

Разом з тим, судом першої інстанції зясовано, що для виховання та розвитку дитини піклувальником створені належні умови, зокрема, дитина має окрему кімнату обладнану необхідними речами, матеріально забезпечена.

Як вбачається із навчальних характеристик підопічний не є конфліктним, проявів агресії не має, вихованням його займається бабуся (піклувальник), яка за запрошеннями вчителів відвідує школу, контролює підготовку онука, проте не завжди систематично (а.с.45,94).

Наведене ілюструю те, що підопічний не залишений напризволяще без контролю та необхідних засобів існування, будь-яких легковажних проявів у поведінці піклувальника не мається.

З огляду на викладене, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви.

Докази та обставини, на які посилається заявник у апеляційній скарзі, мали правовий аналіз при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.308,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 03.12.2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: