У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Черненко В.А., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Київгаз», третя особа - голова правління публічного акціонерного товариства «Київгаз» ОСОБА_5, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Київгаз» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він з 12 серпня 2013 року обіймав посаду директора департаменту економічного планування у публічному акціонерному товаристві «Київгаз» (далі - ПАТ «Київгаз»). Наказом ПАТ «Київгаз» від 13 лютого 2015 року його звільнено на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України у зв'язку із втратою довір'я.

Вважав, що звільнення є незаконним, оскільки на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України можуть бути звільнені тільки особи, які обслуговують грошові, товарні або культурні цінності, що до його посадових обов'язків не входило. Також необґрунтованими є посилання на втрату довіри з приводу продажу за його розпорядженням іноземної валюти, що містилась на рахунках підприємства, оскільки кошти від продажувалюти залишились на рахунку товариства, для себе він вигоди не набув, товариству шкоди не заподіяв.

Крім того, вказував, що при звільненні був порушений порядок погодження його звільнення з профспілковою організацією.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_4 просив поновити його на роботі в ПАТ «Київгаз» на посаді директора департаменту економічного планування; стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 лютого 2015 року до дня поновлення на роботі.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 26 травня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді директора департаменту економічного планування ПАТ «Київгаз» з 13 лютого 2015 року.

Стягнуто з ПАТ «Київгаз» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 169 998 грн 31 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Київгаз», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Зокрема, суди, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), врахували положення п. 2 ст. 41, ст. 233 КЗпП України, документи товариства, а також роз'яснення, надані у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», та дійшли правильного висновку про поновлення ОСОБА_4 строку звернення до суду.

Відомості заяви про продаж іноземної валюти від 30 січня 2015 року № 2, картки із зразками підписів і відбитка печатки ПАТ «Київгаз», листа від 12 травня 2016 року № 4093 уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «Дельта Банк», отримані відповідно до ухвали апеляційного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року, свідчать про те, що у роботодавця не було підстав для звільнення позивача з роботи згідно з п. 2 ст. 41 КЗпП України, оскільки ОСОБА_4 наділений лише правом другого підпису при здійсненні операцій за рахунок ПАТ «Київгаз», а правом першого підпису наділений голова правління і банківська операція була здійснена при наявності двох підписів.

Проте невиконання функцій у зазначеному процесі, ігнорування своїх процесуальних обов'язків (ст. ст. 10, 60 ЦПК України) не є підставою для висновку про порушення судом норм процесуального права.

Доводи, наведені у касаційній скарзі, фактично зводяться до незгоди заявника з висновками суду першої та апеляційної інстанцій щодо оцінки доказів у справі.

Судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не убачається.

Таким чином, доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Київгаз» відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

С.Ф. Хопта

С.П.Штелик