"22" серпня 2016 р. Справа № 363/2525/16-ц
УХВАЛА

Іменем України

22 серпня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Гавриленко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді заяву ПАТ «Банк Петрокомерц-Україна» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації про скасування судового наказу від 12 липня 2016 року,

встановив:

представник боржника звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу цього ж суду від 12 липня 2016 року про стягнення з банку заборгованості із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати на користь ОСОБА_1

В поданій заяві представник боржник обґрунтовує, що грошові вимоги щодо заробітної плати задовольняються банком, який ліквідується, з дотриманням черговості згідно ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Судовий наказ про стягнення нарахованої але невиплаченої заробітної плати цю черговість порушує, а тому повинен бути скасований. Крім того на момент видачі боржник представив лише копію довідки про нараховану, але невиплачену заробітну плату, а тому безспірність вимог є недоведеною.

Заслухавши представника боржника, який просив судовий наказ скасувати, стягувача, який проти цього заперечив, дослідивши справу, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи судом установлено, що при звільненні 31.05.2016 року належну працівникові заробітну плату стягувачеві боржником нараховано, але не виплачено, і тим самим порушено права працівника.

Згідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Таким чином судовий наказ видано правомірно з дотриманням вимог розділу ІІ ЦПК України, на підставі обґрунтованої суми заборгованості й за відсутності спору про право згідно ст.ст. 84, 115, 116 КЗпП України, ст.ст. 21, 22, 24 Закону України «Про оплату праці».

Довідку про нараховану й невиплачену стягувачеві при звільненні заробітну плату від 01.06.2016 року видано самим боржником, її зміст не оспорюється. Подання суду копії цієї довідки під час видачі судового наказу не можна розцінювати, як не доведення суми безспірної заборгованості і підставу для скасування судового наказу, коли в суді досліджено оригінал цієї довідки.

Що стосується посилання на порушення черговості задоволення вимог кредиторів згідно ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», то сам по собі судовий наказ вказаної черговості порушувати не може, а навпаки спрямований на захист прав працівника на отримання винагороди за працю, оскільки належна працівникові заробітна плата протиправно не виплачується.

При цьому суд виходить із вимог ст. 8 Конституції України, принципу верховенства права й пріоритету найвищих загальнолюдських цінностей і гарантованого права на оплату праці над іншими Законами.

До того ж грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобовязань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, відповідно до вимог ст. 52 згаданого Закону мають найвищий пріоритет після зобовязань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоровю громадян.

За таких обставин підстав для скасування судового наказу судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 100 та 105-1 ЦПК України,

ухвалив:

зазначену заяву про скасування судового наказу Вишгородського районного суду Київської області від 12 липня 2016 року залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом 5 днів з дня її проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд. Якщо ухвалу постановлено буз участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя