Справа № 461/1491/16 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/783/4546/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Павлишина О.Ф.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представника КУ «Львівський драматичний театр ім. Л. ОСОБА_4» -

ОСОБА_5

представника Управління культури департаменту гуманітарної

політики Львівської міської ради ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунальної установи «Львівський драматичний театр ім. Л. ОСОБА_4», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про стягнення заробітної плати та моральної шкоди та позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про припинення трудового контракту,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 24 травня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Комунальної установи «Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про стягнення заробітної плати та моральної шкоди відмовлено.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про припинення трудового контракту задоволено.

Припинено трудовий контракт, укладений між Комунальною установою «Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки» та ОСОБА_2 з 02.09.2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради сплачений судовий збір у розмірі 1378 грн.

Дане рішення суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції безпідставно прийняв до розгляду позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами - Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради. Вказує, що пояснення представника позивача про те, що ОСОБА_2 з 02.09.2015р. по 24.05.2016р. на роботу не виходив та фактично не виконував обовязки художнього керівника театру, не можуть братись судом до уваги, оскільки ні сторони, ні їх представники пояснення в якості свідків не надавали, а отже, їхні пояснення не можуть вважатись належними та допустимими доказами по справі. Не є належними та допустимими доказами також копії книги обліку руху трудових книжок, табелі обліку робочого часу за період з серпня 2015 року по листопад 2015 року, відомості про нарахування заробітної плати, оскільки такі одержані з порушенням встановленого порядку. Посилається на те, що незважаючи на скасування судом наказу про відсторонення від роботи, його і надалі не допускають в приміщення театру, що унеможливило виконання його трудових обовязків, чого не було враховано судом першої інстанції. Вказує також, що задовольняючи позов третьої особи, суд першої інстанції не лише застосував норми законів, яких на момент виникнення спірних правовідносин в такій редакції не існувало, але й неправильно застосував норми матеріального права, оскільки була застосована ст. 24 КЗпП України, яка не поширюється на ці правовідносини. Суд першої інстанції безпідставно відмовив йому у стягненні заробітної плати та відшкодуванні моральної шкоди.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимог та відмовити у задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про припинення трудового контракту.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає , що рішення суду таким вимогам відповідає.

Судом установлено, що Комунальною установою «Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки» 03.08.2015 року проведено конкурс на заміщення вакантної посади та складено протокол №3 засідання конкурсної комісії для проведення конкурсу на заміщення вакантної посади художнього керівника «Львівського драматичного театру ім. Лесі Українки», за результатами якого переможцем конкурсу визначено ОСОБА_2

06.08.2015 року Комунальною установою «Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки» винесено наказ №62 про прийняття ОСОБА_2 на посаду художнього керівника театру на період з 01.09.2015 року по 31.08.2020 року за контрактом на підставі протоколу № 3 від 03.08.2015 року засідання конкурсної комісії (а.с. 87).

01.09.2015 року Комунальною установою «Львівський драматичний театр імені ОСОБА_4» видано наказ №75 «Про відсторонення ОСОБА_2 від виконання ним обов»язків художнього керівника Львівського драматичного театру імені ОСОБА_4 до прийняття судом рішення у справі про скасування наказу про призначення та визнання недійсним контракту, укладеного з ОСОБА_2

01.12.2015 року Галицьким районним судом м. Львова у справі № 461/9182/15-ц за позовом Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до Комунальної установи «Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки» про визнання недійсним рішення комісії з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади художнього керівника, визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним контракту, а також за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 до Комунальної установи «Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки» про скасування наказу про відсторонення від виконання посадових обов»язків, зобов»язання оплатити заробітну плату за фактично відпрацьований час, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди винесено рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до Комунальної установи «Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки» про визнання недійсним рішення комісії з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади художнього керівника, визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним контракту.

Позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 до Комунальної установи «Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки» про скасування наказу про відсторонення від виконання посадових обов'язків, зобов'язання оплатити заробітну плату за фактично відпрацьований час, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Скасовано наказ директора Комунальної установи «Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки» № 75 від 01.09.2015 року про відсторонення ОСОБА_2 з посади художнього керівника театру. Стягнуто з Комунальної установи «Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки» на користь ОСОБА_2 заробітну плату за відпрацьований 01.09.2015 року робочий день в розмірі 108,05 грн., з яких підлягає утриманню прибутковий податок й інші обов'язкові платежі. Стягнуто з Комунальної установи «Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1000 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням колегії суддів Апеляційного суду Львівської області від 24.02.2016 року частково задоволено апеляційну скаргу Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та скасовано рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до Комунальної установи «Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки» про визнання недійсним рішення комісії з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади художнього керівника, визнання незаконним та скасування наказу та ухвалено в цій частині нове рішення, яким задоволено позовні вимоги Управління культури департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та визнано незаконним рішення конкурсної комісії оформлене протоколом №3 від 03.08.2015 року на заміщення вакантної посади художнього керівника Комунальної установи «Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки», визнано незаконним наказ № 62 від 06.08.2015 року про призначення ОСОБА_2 на посаду художнього керівника комунальної установи «Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки». Рішення Галицького районного суду м. Львова про стягнення на користь ОСОБА_2 моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні зустрічного позову про стягнення моральної шкоди. В решті рішення суду залишено без змін (а.с.96-101).

Суд апеляційної інстанції у своєму рішенні встановив, що був порушений порядок проведення конкурсу на заміщення посади художнього керівника, за результатами якого винесено незаконний наказ про прийняття на роботу ОСОБА_2

Згідно з наказом КУ «Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки» № 74 від 31.08.2015 року ОСОБА_2, директора Львівського драматичного театру ім.. ОСОБА_4, звільнено з 31.08.2015 року у зв»язку із закінченням терміну дії договору на підставі наказу начальника управління культури Львівської міської ради від 28.08.2015 року № 403-к.

Згідно наданих суду табелів обліку робочого часу за період з серпня 2015 року по листопад 2015 року ОСОБА_2 не табелювався як такий, що приступив до виконання посадових обов»язків. Окрім того, відповідно до відомостей про нарахування заробітної плати жодних нарахувань заробітної плати ОСОБА_2 за оскаржуваний період театром не здійснювалось.

При розгляді справи судом першої інстанції представником позивача було визнано, що ОСОБА_2 з 02.09.2015 року по 24.05.2016 року на роботу не виходив та фактично не виконував обов»язки художнього керівника театру. Дані обставини підтверджуються рішенням Апеляційного суду Львівської області від 24.02.2016 року, яким встановлено, що з часу відсторонення, тобто з 01.09.2015 року ОСОБА_2 згідно пояснень сторін у справі у театрі не з»являвся, не звертався до директора з питанням щодо врегулювання питання його працевлаштування.

Тому мотиви скарги про те, що дані обставини не можуть бути визнані доказами у справі колегія суддів вважає безпідставними, оскільки обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч.3 ст. 61 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно прийнято до матеріалів справи копії журналу обліку руху трудових книжок, табелів обліку робочого часу Львівського драматичного театру ОСОБА_4, відомості про нарахування заробітної плати не обґрунтовані, оскільки кожна сторона в силу дії ст. 60 ЦПК України зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Тому надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за період з 02.09.2015 року немає, оскільки ОСОБА_2 з 02.09.2015 року фактично не виконував жодної роботи в Львівському драматичному театрі ім. Лесі Українки.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, з висновками якого погоджується колегія суддів, суд першої інстанції правильно вказав, що у разі відсутності підстав для задоволення вимог про стягнення заробітної плати відсутні правові підстави для стягнення моральної шкоди.

Окрім того, суд першої інстанції вірно врахував, що позивачем в силу дії ст. 237-1 КЗпП України, не доведено про порушення його законних прав, що призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, і як наслідок стягнення моральної шкоди.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в частині припинення трудового договору, колегія суддів враховує наступні обставини.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 24 лютого 2016 року у справі № 461/9182/15 визнано незаконним рішення конкурсної комісії, оформлене протоколом №3 від 03.08.2015 року на заміщення вакантної посади художнього керівника Комунальної установи «Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки». Тобто трудовий контракт з ОСОБА_2 укладено без проведення в установленому порядку конкурсу, що передбачено встановленими законодавством про культуру правилами прийняття на роботу художнього та артистичного персоналу закладів культури. Цим же рішенням скасовано наказ №62 від 06.08.2015 року «Про прийняття на посаду ОСОБА_2В.». Таким чином, суд першої інстанції правильно вказав, що трудовий контракт від 06.08.2015 року, укладений між Комунальною установою «Львівський драматичний театр ім. Лесі Українки» та ОСОБА_7 на період з 01.09.2015 року по 31.08.2020 року підлягає припиненню.

Відповідно до підпункту «д» п.12 трудового контракту між ОСОБА_2 та Львівським драматичним театром ім. Лесі Українки, передбачено, що цей контракт може бути припинений з інших підстав, передбачених законодавством.

Стаття 36 КЗпП України визначає підстави, припинення трудового договору. Пунктом 8 статті 36 КЗпП України передбачено, що підставою припинення трудового договору є підстави передбачені контрактом.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що укладений з ОСОБА_2 контракт від 06.08.2015 року необхідно припинити з 02.09.2016 року на підставі п.8 ст. 36 КЗпП України.

Вирішуючи спір, судом правильно було враховано положення закону, які підлягали застосування та поширювались на спірні правовідносини.

Зокрема, ч.2 ст. 21 Закону України «Про культуру» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що формування кадрового складу (художнього та артистичного, крім технічного персоналу) закладів культури здійснюється на конкурсній основі. За результатами конкурсу укладається трудовий договір у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна норма закріплена у ст. 20 Закону України «Про театри і театральну справу».

Відповідно до ч.3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Порядок укладення трудового договору за результатами проведення конкурсу на заміщення вакантних посад художнього та артистичного персоналу закладів культури (далі - Порядок) затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 7.12.2011 pоку №1251.

В п.1 Порядку зазначено, що цей Порядок, який розроблено відповідно до ст. 21 Закону України «Про культуру», визначає процедуру, умови підготовки й проведення закладами культури конкурсу на заміщення вакантних посад художнього та артистичного персоналу (далі - конкурс). В ч.2 п.2 Порядку вказано, що трудовий договір укладається за результатами проведення конкурсу між його переможцем та закладом культури в особі керівника. П.8 вказаного Порядку передбачено, що припинення трудового договору здійснюється відповідно до законодавства.

Саме відповідно до ст. 21 Закону України «Про культуру» та п.2 Порядку укладення трудового договору за результатами проведення конкурсу на заміщення вакантних посад художнього та артистичного персоналу закладів культури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2011 року №1251 Міністерством культури України було видано наказ від 06.09.2013 №851 (у редакції наказу Міністерства культури України 17.11.2014 №991), яким затверджено Порядок проведення конкурсу на заміщення вакантних посад художнього та артистичного персоналу закладів культури (далі - Порядок проведення конкурсу).

Пунктом 2 Розділу І Порядку проведення конкурсу дано наступне визначення: конкурс - процедура заміщення вакантних посад художнього та артистичного персоналу в закладах культури. У п.7 Розділу V Порядку проведення конкурсу передбачено, що підставою для укладання трудового договору з переможцем конкурсу і видання наказу керівника закладу культури про прийняття на роботу є рішення конкурсної комісії.

Із наведеного випливає, що Законом України «Про культуру» чітко визначена сфера обов'язкового застосування контракту для кадрового складу художнього та артистичного персоналу державних та комунальних закладів культури, формування якого здійснюється на конкурсній основі.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними у матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбача

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 травня 2016 року залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді: