Справа №592/7293/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1756/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

27 жовтня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на ухвалу судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 вересня 2016 року про повернення

позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа: ОСББ «Престиж-Пушкіна, 22», про визнання права власності, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 вересня 2016 року визнано неподаною та повернуто ОСОБА_3 його позовну заяву до ОСОБА_5, третя особа: ОСББ «Престиж-Пушкіна, 22», про визнання права власності.

Вказану ухвалу судді представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі він, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу судді скасувати.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що повертаючи позовну заяву з підстав невизначення ціни позову та несплати у повному обсязі судового збору, суд першої інстанції не дав належної оцінки обставинам того, що для визначення розміру судового збору неможливо було встановити точний перелік та характеристики спірних приміщень, право власності на які просить визнати за собою позивач, а також їх вартість через перешкоджання з боку відповідачки у доступі до цих приміщень. Крім того, зазначається, що позивач на момент звернення до суду сплатив мінімальний розмір судового збору і зобовязався доплатити необхідну суму після визначення його розміру під час розгляду справи, чого також не врахував суд першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Форма і зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим статтею 119 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до п.4 ч.2, ч.5 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

За положеннями п.2 ч.1, ч.2 ст.80 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

У пункті 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, судовий збір сплачується у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Також Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.16 постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року за № 10 розяснив, що розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п'ятою статті 216 ЦК).

Проте, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд (частина друга статті 80 ЦПК). Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

Виходячи з матеріалів справи, 05 серпня 2016 року представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому, серед інших вимог, просив також визнати за ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на допоміжні приміщення (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери) багатоквартирного будинку за адресою: м. Суми, вул. Пушкіна, буд.22. До позовної заяви він додав квитанцію про сплату судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. При цьому, представник позивача послався на обставини того, що позивач не має жодних документів, на підставі яких можна було б встановити ціну позову, а також на те, що позивач не має можливості потрапити в спірні приміщення, щоб їх описати і визначитись з інженерними мережами. У звязку із зазначеним, позивач просив суд попередньо визначити розмір судового збору, про що йдеться у ч.2 ст.80 ЦПК України, а обовязок по його сплаті покласти на нього.

Однак, ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 серпня 2016 року позовна заява ОСОБА_3 була залишена без руху у звязку з її недоліками, серед яких було, зокрема, зазначено і те, що позивач не навів розрахунок ціни позову, від якої залежить розмір судового збору, який необхідно було сплатити позивачу як за вимогу майнового характеру.

Виконуючи вимоги вказаної ухвали судді від 08 серпня 2016 року, представник позивача у супровідному листі вказав про неможливість визначитись з ціною позову через відсутність для цього необхідних знань та відповідних можливостей. Крім того, представник позивача наголосив, що позивач вже сплатив мінімальний розмір судового збору при подачі позовної заяви, а після визначення вартості спірного майна та ціни позову зобовязався доплатити необхідну суму.

Незважаючи на викладені обставини, суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ухвалою від 16 серпня 2016 року повторно залишив позовну заяву ОСОБА_3 без руху, зобовязавши останнього навести розрахунок ціни позову згідно звіту оцінки спірного майна, а також сплатити судовий збір, виходячи зі ставки судового збору, встановленої за подання до суду позовної заяви майнового характеру, вказати, на які саме допоміжні приміщення спірного багатоквартирного будинку претендує позивач, викласти обставини, якими той обґрунтовує свої вимоги та вказати про наявність підстав для звільнення від доказування вказаних обставин.

30 вересня 2016 року представник позивача подав до суду акт обстеження підвального приміщення та довідку субєкта оціночної діяльності про неможливість провести оцінку майна через відсутність можливості обстеження приміщення та технічної документації на приміщення. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, на момент предявлення позову встановити точну його ціну неможливо, представник позивача просив суд відкрити провадження у справі з огляду на те, що позивач сплатив мінімальний розмір судового збору за вимогу майнового характеру, а після визначення вартості спірного майна та ціни позову зобовязався доплатити необхідну різницю (а.с.13).

Проте, ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 вересня 2016 року позовна заява ОСОБА_3 про визнання права власності була визнана неподаною і повернута позивачу у звязку з не усуненням вказаних в ній недоліків у зазначений строк.

При цьому, суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам позивача про те, що на момент предявлення позову встановити точну його ціну неможливо і з цього приводу в оскаржуваній ухвалі не висказався.

За таких обставин, коли оскаржувана ухвала судді постановлена з порушенням норм процесуального права, так як не дотриманий порядок, встановлений для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі у звязку з поданням позовної заяви. Отже, ухвалу судді від 26 вересня 2016 року необхідно скасувати і передати питання щодо відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 312 ч.1 п.3; 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати ухвалу судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 вересня 2016 року і передати питання щодо відкриття провадження у даній справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -