Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2016 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Носика М.А.

за участю: секретаря Кудінової В.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Адоєвцева С.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_5, про зняття арешту з майна та визнання права власності на автомобіль,

В С Т А Н О В И В:

До Василівського районного суду Запорізької області звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_3 та Виконавчої служби Львівського міського управління юстиції. У позовній заяві зазначено, що 11 квітня 2013 року ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_3 автомобіль марки Opel Kadett 1.8, 1987 року випуску, шассі (кузов) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1. Відповідно до технічного паспорту НОМЕР_3 від 14 жовтня 2006 року, власником автомобіля є ОСОБА_5, який передав його ОСОБА_3. за довіреністю від 20 лютого 2012 року. Факт продажу підтверджує розписка, яка написана власноруч ОСОБА_3, де вказано, що вищевказаний автомобіль він продав позивачеві за двадцять чотири тисячі гривен. Враховуючи, що на той час не було можливості і грошей щоб займатися перереєстрацією автомобіля, ОСОБА_3, видав позивачеві довіреність від 11 квітня 2013 року. Після цього ОСОБА_3 пообіцяв, що або він, або перший власник автомобіля, незабаром приїдуть і зроблять необхідну перереєстрацію автомобіля. Однак до теперішнього часу відповідач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_5 так і не приїхали. 05 лютого 2015 року ОСОБА_1 зупинили на трасі Москва - Сімферополь у м. Василівка Запорізької області і повідомили, що вказаний вище автомобіль знаходиться у розшуку. Автомобіль було затримано і передано на тимчасове зберігання у ДАЇ м. Василівка. Відповідно Акту огляду затриманого транспорту від 05 лютого 2015 року, підставою тимчасового затримання є розшук ВДВС Львівського МУЮ. Коли ОСОБА_1 дізнався, що автомобіль знаходиться під арештом він звернувся до першого власника ОСОБА_5, який пояснив, що арешт накладено через ДТП, яке він скоїв на другому автомобілі, тобто вже після продажу, вказаного вище автомобіля.

Позивач зазначає, що вказані ним в позовній заяві обставини свідчать про те, що він та відповідач повністю виконали всі умови договору купівлі-продажу автомобіля, та договір був фактично здійснено.

На підставі викладеного позивач ОСОБА_1 просить суд зняти арешт з автомобіля марки Opel Kadett 1.8, 1987 року випуску, шассі (кузов) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, та визнати за ним право власності на вищевказаний автомобіль.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Адоєвцев С.Є. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять задовольнити позов з підстав, викладених у письмовій формі.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача Виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, які були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, у судові засідання не з'явилися. Відповідач ОСОБА_3 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_5 також у судові засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав:

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що 11 квітня 2013 року ОСОБА_1 отримав у ОСОБА_3 автомобіль марки Opel Kadett 1.8, 1987 року випуску, шасі (кузов) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1. Відповідно до технічного паспорту НОМЕР_3 від 14 жовтня 2006 року, власником автомобіля є ОСОБА_5, який передав його ОСОБА_3. за довіреністю від 20 лютого 2012 року, посвідчену приватним нотаріусом Урумовою Ж.М. Відповідачем ОСОБА_3 написана розписка, де вказано, що вищевказаний автомобіль він передав позивачеві ОСОБА_1 за двадцять чотири тисячі гривен. ОСОБА_3, видав позивачеві ОСОБА_1 довіреність від 11 квітня 2013 року, посвідчену приватним нотаріусом Голубець І.Г. Довіреність дійсна до 20 лютого 2017 року.

05 лютого 2015 року працівники ДПС зупинили ОСОБА_1 на автомобільній дорозі Харків - Сімферополь у м. Василівка Запорізької області і повідомили, що вказаний вище автомобіль знаходиться у розшуку. Автомобіль було затримано і передано на тимчасове зберігання у ДАЇ м.Василівка. Відповідно Акту огляду затриманого транспорту від 05 лютого 2015 року, підставою тимчасового затримання є розшук ВДВС Львівського МУЮ.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності на майно за договором, що підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації (частини третя, четверта статті 334 ЦК України).

За ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації

Згідно зі ст.34 Закону України «Про дорожній рух», державна реєстрація транспортних засобів здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На території України урядом установлений єдиний порядок державної реєстрації та обліку транспортних засобів із видачею реєстраційних документів і номерних знаків.

Відповідно до п.8 «Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі документів, підтверджуючих правомірність придбання транспортного засобу. Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з відповідною відміткою про зняття з обліку транспортного засобу.

Власники транспортних засобів зобов'язані зареєструвати їх після придбання на підставі документів, що посвідчують правомірність придбання транспортного засобу.

Таким чином, «Правилами...» встановлено спеціальний порядок державної реєстрації транспортних засобів.

Входячи з вищевикладеного суд вважає, відповідно до ст.210 ЦК України та «Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 року за №1371), договір купівлі-продажу автомобіля підлягає державній реєстрації в органах ДАІ і є вчиненим з моменту такої реєстрації, а фактичне виконання умов договору не є підтвердженням переходу права власності на автомобіль, а тому вимога позивача про визнання за ним права власності на автомобіль Opel Kadett 1.8, 1987 року випуску, шасі (кузов) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, задоволенню не підлягає.

Виходячи зі змісту ст.ст.632,655,656 ЦК України, істотними умовами договору купівлі-продажу (за яким одна сторона, продавець, передає або який зобов'язаний передати майно у власність іншої сторони, а покупець - прийняти це майно і сплатити певну грошову суму) є предмет та ціна договору, які визначаються за домовленістю сторін.

Суд вважає, що надана позивачем на підтвердження укладення між ним та ОСОБА_3 розписка, за якою відповідач ОСОБА_3 підтверджує продаж автомобіля позивачеві за двадцять чотири тисячі гривень, не є свідченням досягнення між позивачем та ОСОБА_3, який до того ж не є власником автомобіля, всіх істотних умов договору. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Факт видачі ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_1 довіреності на право керування та розпорядження спірним автомобілем також не свідчить про укладення договору купівлі-продажу автомобіля між ними. Отримання довіреності без належного укладення договору купівлі-продажу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Саме такої думки дотримується і Верховний Суд України в постанові від 16 грудня 2015 року у справі №6-688цс15, про визнання права власності на автомобіль, відповідно до правової позиції якого, видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Крім того, позивач ОСОБА_1 просить суд зняти арешт з автомобіля Opel Kadett 1.8, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в абз.4 п.24 постанови №6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», вимоги осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішується шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

ОСОБА_3 та Виконавча служба Львівського міського управління юстиції не є належними відповідачами у даній справі щодо вимоги про зняття арешту з автомобіля.

Відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК України, заміна неналежного відповідача та залучення співвідповідача, вирішується судом за клопотанням позивача.

Позивач ОСОБА_1 не звертався до суду з клопотанням про залучення співвідповідачів, власника автомобіля Opel Kadett 1.8, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та особи, в інтересах якої накладено арешт.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 131, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_5, про зняття арешту з майна та визнання права власності на автомобіль, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик