АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2218/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 24 Марцішевська О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоСіренка Ю. В.
суддівПодороги В. М., Міщенка С. В.
при секретаріГаджієвій Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 серпня 2016 року у справі за позовом Комунального підприємства "Черкасиводоканал" Черкаської міської ради до ОСОБА_6, яка діє також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за водопостачання та водовідведення, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2016 року КП «Черкасиводоканал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6, яка діє також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за водопостачання та водовідведення, посилаючись на те, що відповідачка з членом своєї сім'ї зареєстровані та проживають у АДРЕСА_1 та являються споживачами житлово-комунальних послуг по водопостачанню та водовідведенню, які надаються позивачем.

Плата за комунальні послуги, в тому числі водопостачання та водовідведення, нараховується щомісячно, а її розмір розраховується за затвердженими в установленому порядку тарифами, однак відповідачка своєчасно та в повному обсязі не сплачує надані позивачем послуги, тому станом на 1 травня 2016 року заборгованість ОСОБА_6 по квартирі АДРЕСА_1 становить 2 957 грн. 28 коп., 279 грн. 97 коп. - 3% річних, 65 грн. 24 коп.- інфляційні збитки.

Дії відповідача щодо несвоєчасної оплати вартості житлово-комунеальних послуг наносять шкоду підприємству, яке втрачає можливість своєчасно виконувати свої зобов'язання в процесі господарської діляьності.

Просили стягнути з відповідачки борг в сумі 3 302 грн. 49 коп. та судові витрати в сумі 1378 грн., всього стягнути 4 680 грн. 49 коп.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 серпня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зокрема вказала, що 13 травня 2016 року між нею та позивачем було укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Вказаний договір виконується нею в повному обсязі, при цьому до травня 2016 року вона жодних договір із позивачем не укладала, що і свідчить про необґрунтованість позовних вимог та безпідставність позову.

Заслухавши представників позивача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до відхилення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Задовольняючи позовні вимог, суд виходив з того, що відповідачка та її неповнолітня донька являються споживачами житлово-комунальних послуг, надання яких забезпечується за рахунок позивача, відповідачка не відмовлялась від надання по квартирі житлово-комунальних послуг, не зверталась з претензіями щодо неналежної якості даних послуг, частково оплачувала комунальні послуги, тобто сторони протягом періоду виникнення боргу перебували у фактичних договірних відносинах, відповідач отримує житлово-комунальні послуги, однак здійснює їх оплату частково, від оплати в повному обсязі ухиляється, що сприяє накопиченню боргу та порушує права та законні інтереси позивача.

Колегія суддів погоджується із даним висновком суду.

За ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 є донька відповідачки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_6 є законним представником неповнолітньої ОСОБА_7, власниці квартири, зареєстрована з 2005 року та проживає з донькою у вказаній квартирі, що підтверджено довідкою про склад сім'ї від 4 серпня 2015 року, довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Черкаській області від 15 червня 2016 року. (а.с. 23, 25)

Відповідачі являються споживачами житлово-комунальних послуг, які надаються позивачем. Договір про оплату житлово-комунальних послуг між сторонами укладений 13 травня 2016 року.

Відповідно до оборотної відомості нарахувань і оплат по особовому рахунку № 29110018 заборгованість за житлово - комунальні послуги за період з липня 2013 року по травень 2016 року по квартирі АДРЕСА_1 становить 2 957 грн. 28 коп.(а.с. 3)

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 листопада 2015 року скасовано судовий наказ від 4 листопада 2015 року, згідно якого стягнуто з ОСОБА_6 на користь позивача заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення в сумі 2 071 грн. 26 коп., інфляційні в сумі 58 грн. 82 коп., 3% річних в сумі 162 грн. 97 коп., витрати по платі судового збору в сумі 609 грн., а всього 2 902 грн. 05 коп.

Отже, між сторонами виникли правовідносини з приводу надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, що регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630

Відповідно до статті 68 ЖК України, статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» наймач (споживач) зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. До числа житлово-комунальних послуг відносяться й послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Згідно з вимогами статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установленому порядку.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Обов'язок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати дані послуги передбачений п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків (затверджено Постановою КМ України від 08.10.1992 року № 572).

Відповідно до змісту ст.627 ЦК України свобода договорів не є безмежною і у випадках, передбачених актами цивільного законодавства, особа зобов'язана укласти відповідний договір. Такий випадок, зокрема, передбачено пунктом 1 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до якого споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Отже, укладення договору є обов'язковим для відповідачів і його відсутність не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Тому твердження апелянта з даного приводу є безпідставним.

Встановивши, що відповідачі фактично користувались послугами з централізованого водопостачання та водовідведення, суд дійшов вірного висновку про стягнення заборгованості за фактично надані послуги з огляду на те, що відповідачка не відмовлялась від надання по квартирі цих житлово-комунальних послуг, не зверталась з претензіями щодо неналежної якості даних послуг та частково оплачувала комунальні послуги.

Правовідносини, які склалися між сторонами щодо надання вказаних послуг, є грошовим зобов'язанням, на які поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, якою встановлено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В даному випадку, інфляційні витрати складають 279 грн. 97 коп., а три відсотки річних від простроченої суми 65 грн. 24 коп.

Сума заборгованості апелянтом не спростовується.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визнав позовні вимоги КП «Черкасиводоканал» обґрунтованими, визнавши, що позивач має право на стягнення з відповідачів заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, інфляційних витрат та 3 % річних.

Наведене свідчить, що суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню і дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Постановлене у справі рішення є законним та обгрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб'єктивний характер, зводяться до невірного тлумачення норм матеріального права і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 серпня 2016 року у справі за позовом Комунального підприємства "Черкасиводоканал" Черкаської міської ради до ОСОБА_6, яка діє також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за водопостачання та водовідведення - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :