Справа № 344/3898/16-ц
Провадження № 2/344/3189/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді: Домбровської Г.В.

при секретарі c/з: ОСОБА_1,

за участю представника позивача ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бонус» в особі ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_3, про витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бонус» в особі ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_5 (надалі також «Позивач», ТОВ «Бонус») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_6 (надалі «Відповідач»), третя особа ОСОБА_3 (надалі «Третя особа») про витребування у ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Бонус» (, с. Угринів, Тисменицький р-н, Івано-Франківська обл., 77423) матеріали та обладнання, які використані в процесі будівництва нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 78 «е».

Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Зокрема, позовні вимоги мотивовані тим, що реєстрацію права власності на обєкт незавершеного будівництва, розташованого за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 78 «е», було здійснено за ОСОБА_3 без волі і без відома ТОВ «Бонус», яке вважає себе власником даного обєкту, і вказаний обєкт вибув з володіння ТОВ «Бонус» поза його волею, на думку Позивача, існують всі передбачені статтею 388 Цивільного кодексу України підстави для витребування використаних у будівництві даного обєкт будівельних матеріалів на користь Позивача із чужого добросовісного володіння фізичної особи ОСОБА_6

Представники Відповідача ОСОБА_6, в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, та просили відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених в письмових запереченнях на позов.

Зокрема, як зазначив представник Відповідача, у спірних правовідносинах відсутні правові підстави для витребування майна (матеріалів та обладнання, які використані в процесі будівництва нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 78 «е») у ОСОБА_6, оскільки ТОВ «Бонус» не є їх власником.

Третя особа ОСОБА_3, в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив та просив відмовити в їх задоволенні з підстав необґрунтованості.

Зокрема, на думку Третьої особи, відчуження ним обєкту незавершеного будівництва за вищевказаною адресою на користь ОСОБА_6 відбулося відповідно до вимог чинного законодавства і станом на час такого відчуження ОСОБА_3, як продавець, мав право його відчужувати.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника Позивача, представників Відповідача, третю особу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

05 грудня 2008 року між ТОВ «Бонус» та СПД ОСОБА_3 було укладено Договір про спільну діяльність, участь в будівництві нежитлового будинку (надалі «Договір про спільну діяльність»).

Відповідно до п. 1.1. Договору сторони зобов'язалися на основі співробітництва, шляхом здійснення дольових внесків майном та грошовими коштами, а також спільної участі та організації співпраці, здійснити спільну діяльність з метою будівництва, реконструкції автомайстерні під офісні приміщення згідно рішення Івано-Франківської міської ради № 510 від 29.10.2008 р., дозволу інспекції ДАБК в Івано-Франківській області на виконання будівельних робіт на земельній ділянці, яка належить учаснику-1 (ТОВ «Бонус») згідно договору оренди землі від 13.12.2006 за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 78Е.

Сторона-1 (ТОВ «Бонус») відповідно до п. 3.1.1 Договору передає стороні-2 (ОСОБА_3О.) всі функції замовника та дозвільні документи на будівництво об'єкта.

За умовами п.3.3 сторона-2 ОСОБА_3 за вказаним договором зобов'язується здійснити внесок у спільну діяльність 6 000 000 грн, виготовити проектну документацію, здійснити будівництво об'єкта та після закінчення будівництва ввести об'єкт в експлуатацію.

Відповідно до п.7.2 Договору частками сторін є приміщення в об'єкті, розмір площ яких визначається пропорційно вартості внесених сторонами вкладів. Сторони складають акт розподілу часток у відповідності до умов цього договору, який підписується сторонами та на підставі якого здійснюється фактична передача відповідних часток кожній із сторін.

В подальшому, на підставі вищевказаного Договору про спільну діяльність, КП «Івано-Франківське ОБТІ» було зареєстровано за фізичною особою ОСОБА_3 право власності на 1/1 частку об'єкту незавершеного будівництва, що знаходиться в місті Івано-Франківську по вул. С. Стрільців, будинок 78 Е.

04 червня 2013 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 було посвідчено Договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: м. Івано-Фракнівськ, вул. Січових Стрільців, 78Е, укладений між ОСОБА_3, як продавцем, та ОСОБА_6, як покупцем.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області твід 12 березня 2014 року у справі №5010/1133/2012-Б-26/30, визнано недійсним договір про спільну діяльність, участь в будівництві нежитлового будинку, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бонус» та суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3 05 грудня 2008 року; витребувано у ОСОБА_6 (вул. Сахарова, 31/69, м. Івано-Франківськ, 76000; і.к. НОМЕР_1) об'єкт незавершеного будівництва, розташований за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 78 Е на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бонус» (вул.550-річчя Угринова,1, с.Угринів Тисменицький р-н. Івано-Франківської області, 77423; і.к. 24684204).

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області твід 21 березня 2014 року у справі №5010/1133/2012-Б-26/30 виправлено описки, допущені в резолютивній частині ухвали суду від 12.03.14, вказавши в резолютивній частині:

«Заяву ліквідатора ТОВ «Бонус» ОСОБА_5 (вх.№11244/13 від 01.11.13) про визнання недійсним договору про спільну діяльність, участь в будівництві нежитлового будинку від 05.12.08, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на майно задовольнити частково.

Визнати недійсним договір про спільну діяльність, участь в будівництві нежитлового будинку, що укладений між ТОВ «Бонус» та СПД ОСОБА_3 05.12.2008.

Витребувати у ОСОБА_6 (вул. Сахарова, 31/69, м. Івано-Франківськ, 76000; і.к. НОМЕР_1) об'єкт незавершеного будівництва, розташований за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 78 Е на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бонус» (вул.550-річчя Угринова,1, с.Угринів Тисменицький р-н. Івано-Франківської області, 77423; і.к. 24684204).

Відмовити у задоволенні вимоги ліквідатора ТзОВ «Бонус» ОСОБА_5 про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Бонус» права власності на об'єкт незавершеного будівництва, розташованого за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 78 е».

Постановою Вищого господарського суду України від 24 березня 2015 року ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 12 березня 2014 року (з врахуванням ухвали від 21 березня 2014 року) у справі №5010/1133/2012-Б-26/30 скасовано частково; відмовлено у задоволенні вимоги ліквідатора ТОВ «Бонус» ОСОБА_5 про витребування у ОСОБА_6 об'єкт незавершеного будівництва, розташований за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 78Е на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бонус»; в іншій частині ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 12 березня 2014 року залишено без змін.

Враховуючи вищевикладене, Суд звертає увагу на те, що остаточним судовим рішенням у господарській справі №5010/1133/2012-Б-26/30 було вирішено:

- визнати недійсним договір про спільну діяльність, участь в будівництві нежитлового будинку, що укладений між ТОВ «Бонус» та СПД ОСОБА_3 05.12.2008.

- відмовити в задоволенні позовної вимоги про витребування у ОСОБА_6 (вул. Сахарова, 31/69, м. Івано-Франківськ, 76000; і.к. НОМЕР_1) об'єкт незавершеного будівництва, розташований за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 78 Е на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бонус» (вул.550-річчя Угринова,1, с.Угринів Тисменицький р-н. Івано-Франківської області, 77423; і.к. 24684204).

- відмовити у задоволенні вимоги ліквідатора ТзОВ «Бонус» ОСОБА_5 про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Бонус» права власності на об'єкт незавершеного будівництва, розташованого за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 78 е».

Враховуючи вищезазначене, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бонус» в особі ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_5 звернулося до суду з даним цивільним позовом про витребування у ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Бонус» (, с. Угринів, Тисменицький р-н, Івано-Франківська обл., 77423) матеріали та обладнання, які використані в процесі будівництва нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 78 «е».

Правовою підставою заявлених позовних вимог Позивачем зазначено статтю 388 Цивільного кодексу України.

Так, статтею 330 Цивільного кодексу України визначено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача та умови реалізації такого права визначено статтею 388 Цивільного кодексу України.

Так, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

В той же час, Суд звертає увагу на те, що передбачений статтею 388 Цивільного кодексу України механізм віндикаційного позову спрямований на захист прав виключно власника майна.

При цьому, звертаючись з віндикаційним позовом, особа повинна довести ту обставину, що вона є власником майна, яке підлягає витребуванню від добросовісного набувача.

Так, відповідно до статті 58 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Так, відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 Цивільного кодексу України).

Порядок набуття права власності на новостворене майно та об'єкти незавершеного будівництва врегульовано статтею 331 Цивільного кодексу України.

Так, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Враховуючи вищевикладене, Суд звертає увагу на те, що в рамках даної цивільної справи представником Позивача не було надано суду належних доказів на підтвердження того, що ТОВ «Бонус» вважається власником матеріалів та обладнання, які використані в процесі будівництва нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 78 «е».

Крім того, посилаючись на Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області твід 12 березня 2014 року у справі №5010/1133/2012-Б-26/30, Позивач вважає, що ОСОБА_3 не мав права відчужувати на користь ОСОБА_6 спірного майна (матеріалів та обладнання).

Разом з тим, Суд звертає увагу на те, що вищевказаним судовим рішенням в порядку господарського судочинства було задоволено лише позовну вимогу про визнання недійсним договору про спільну діяльність, участь в будівництві нежитлового будинку, що укладений між ТОВ «Бонус» та СПД ОСОБА_3 05 грудня 2008 року.

При цьому, позовні вимоги про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на обєкт незавершеного будівництва за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 78Е, що могло б слугувати для подальшого застосування у спірних правовідносинах положень статей 330 та 388 Цивільного кодексу України, у вищевказаній господарській справі не вирішувалися.

Відтак, станом на даний час відсутнє судове рішення, яким скасовано рішення про державну реєстрацію права власності на спірний обєкт за ОСОБА_3, а тому відсутні підстави стверджувати про те, що ОСОБА_3 не мав права відчужувати спірний обєкт незавершеного будівництва.

За таких обставин, враховуючи все вищевикладене в сукупності, Суд приходить до висновку про те, що в даній цивільній справі Позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав, оскільки належні докази на підтвердження того, що ТОВ «Бонус» є власником матеріалів, які використовувалися в процесі будівництва обєкту за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 78Е в матеріалах справи відсутні, а тому застосовування у спірних правовідносинах положень статті 388 Цивільного кодексу України (яка є підставою позову в даній цивільній справі) є неможливим.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; а згідно з частинами 1 та 3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Проаналізувавши доводи представників сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, Суд дійшов висновку про те, що представником Позивача не доведено та не надано суду належних доказів на підтвердження існування підстав для витребування у Відповідача спірного майна, а, відтак, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 316, 330, 331, 387, 388 Цивілдьного кодексу України, керуючись ст.ст. 209, 213- 215 ЦПК України, Суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Бонус» в особі ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_3, про витребування майна з чужого незаконного володіння, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя Домбровська Г.В.