Провадження № 22-ц/780/5010/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 25.10.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

25 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Верланова С.М., Кашперської Т.Ц.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору, стягнення авансу та пені, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та просив розірвати договір побутового підряду від 21 травня 2015 року, укладений між позивачем та ФОП ОСОБА_3, стягнути з відповідача на користь позивача аванс в розмірі 26 400 грн. та пеню у розмірі 10 377 грн. 60 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 травня 2015 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 було укладено усний договір побутового підряду на виготовлення памятника і його монтаж. Після отримання авансового платежу у розмірі 1 200 доларів США, що еквівалентно 26 400 грн., в обумовлений сторонами термін відповідач не приступив до виготовлення памятника та не виконав роботи. На телефонні дзвінки ФОП ОСОБА_3 не відповідає та переховується від позивача.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Розірвано договір на виготовлення і монтаж памятника, укладений між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 21 травня 2015 року. Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 26 400 грн. в рахунок матеріальної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні пені та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що суд повинен був застосувати ст. 549 ЦК України. Норми матеріального права не містять вимоги про неможливість стягнення замовником пені за прострочення договору при його розірванні з вини виконавця. Стягнення пені передбачене вимогами ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що згідно рахунку-фактури №161/1 від 21 травня 2015 року вартість памятника з каменю габро букинського та покостовського родовища (чорного та сірого кольору) становить 34 265 грн., а вартість монтажних робіт становить 7 520 грн., всього 41 785 грн. У рахунку фактурі зазначено, що розмір авансового платежу становить 50 відсотків від вартості, початок виконання робіт після підписання договору та внесення авансового платежу. Термін виготовлення та монтажних робіт 60 календарних днів.

Згідно розписки від 26 травня 2015 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 кошти у розмірі 1 200 доларів США, що еквівалентно 26 400 грн. Вказана сума є авансовим платежем по виготовленню памятника.

Ухвалюючи рішення про відмову у стягненні пені, суд першої інстанції виходив з того, що позивач просить повернути попередню оплату за договором внаслідок його розірвання, а нарахування пені передбачено лише у разі прострочення виконання зобовязання.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання . Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачі» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами виникли договірні відносини щодо встановлення памятника, що регулюються ст. 837 ЦК України. У рахунку-фактурі від 21 травня 2015 року зазначено, що виконання робіт розпочнеться після підписання договору та внесення авансового платежу і буде виконано протягом 60 днів. 26 травня 2015 року ФОП ОСОБА_3 отримав від позивача авансовий платіж у сумі 1 200 доларів США. Таким чином, відповідач мав встановити памятник не пізніше 26 липня 2015 року. Однак, станом на 06 жовтня 2015 року ФОП ОСОБА_3 не виконав умови договору.

Отже, ОСОБА_2 в силу вимог ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» має право на стягнення пені внаслідок невиконання відповідачем умов договору в обумовлений сторонами строк.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалося, а відтак, в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення пені, а ОСОБА_2 при подачі апеляційної скарги звільнений від сплати судового збору в силу Закону України «Про захист прав споживачів», з відповідача ФОП ОСОБА_3 необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1 071 грн. 84 коп. (974,4(сума, що підлягала сплаті при подачі позову)*110%).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2015 року в частині стягнення пені скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення пені задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, місце проживання АДРЕСА_1, ЄДРПОУ НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_1 пеню у розмірі 10 377 (десять тисяч триста сімдесят сім гривень 60 копійок).

В іншій частині рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, місце проживання АДРЕСА_1, ЄДРПОУ НОМЕР_1, в дохід держави судовий збір у розмірі 1 071 (одна тисяча сімдесят одна гривня 84 копійки).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Верланов С.М.

ОСОБА_4