Провадження № 22ц/790/6172/16 Головуючий 1-ї інст. Журавель В.А.
Справа №646/7473/16-ц Суддя доповідач Бровченко І.О.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бровченко І.О.,

суддів Швецової Л.А., Бурлака І.В.,

при секретарі Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові виділені матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 липня 2016 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що він передав відповідачу грошові кошти в сумі 23125 доларів США, на підтвердження чого відповідач склав розписку від 24 червня 2013 року, згідно якої зобовязався повернути борг до 24 серпня 2013 року. До теперішнього часу відповідач не виконав взяті на себе зобовязання.

Позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі еквівалентному 23125 доларів США, проценти за договором позики в розмірі 11465,25 доларів США, неустойку у розмірі 2109,76 доларів США, а всього 36700,01 доларів США по курсу НБУ на дату стягнення, а також витрати по сплаті судового збору.

25 липня 2016 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов та накласти арешт на належне відповідачу ОСОБА_1 майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1; квартиру № 7 будинку № 8 по м-ну Р.Люксембург в м. Харкові; домоволодіння, що розташоване в Харківській області, Печенізькому районі, сільрада Печенізька, 5 км автодороги Печеніги-Лебеже, та інше майно, що належить відповідачу на праві власності, оскільки відповідач має намір розпорядитися належним йому майном.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 липня 2016 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_1, до розгляду цивільної справи по суті. В задоволені іншої частини заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити ухвалу суду першої інстанції та в задоволені заяви про забезпечення позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши виділені матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3, суд першої інстанції виходив із того, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дійсно виник спір із договору позики. Ціна позову складає 36700, 01 дол. США. Відповідач має у власності нерухоме майно, яким має можливість розпорядитися, тому існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Проте з таким висновком суду повністю погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Частиною 1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавств при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із виділених матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник із договору позики. Ціна позову складає 36700, 01 дол. США. Власником квартири, на яку накладено арешт, є ОСОБА_1, який він проживає.

Забезпечуючи позов шляхом накладення арешту, суд першої інстанції не врахував, що арешт майна передбачає обмеження права користування майном.

Оскільки застосований вид забезпечення позову обмежує користування ОСОБА_1 його житлом, ухвала в частині накладення арешту на зазначене нерухоме майно підлягає зміні з застосуванням відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України такого виду забезпечення позову як заборона його відчуження.

Судова колегія вважає, що обраний вид забезпечення позову, є співмірним із заявленими позивачем вимогами, оскільки йдеться лише про заборону проведення дій направлених на відчуження майна до розгляду справи по суті і не порушує прав відповідача на володіння та користування майном.

Посилання представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на недостатність доказів для вжиття заходів забезпечення позову, судова колегія не приймає до уваги.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Доводи апеляційної скарги про необхідність відмови у задоволенні клопотання про забезпечення позову є безпідставними.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.3.ч.2. ст. 307, п.2.ч.1.ст.312, ст. 313, п.5.ч.1. ст.314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 липня 2016 року змінити.

Заборонити відчуження квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_1 до розгляду цивільної справи по суті.

В іншій частині ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суд набирає законної сили негайно і оскарженню в касаційному порядку не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді -