У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Ковальчук Н.М., Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю., за участю відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 12 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Державної інспекції сільського господарства в Рівненській області про визнання недійсною реєстрацію транспортного засобу,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 12 травня 2015 року позов ОСОБА_3 - задоволено.

Витребувано від ОСОБА_1 та передано ОСОБА_3 належний йому на праві власності, відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії ЕА № 054752 від 30 серпня 2014 року, транспортний засіб - навантажувач STALOWA WOLA L34, реєстраційний номер 32025ВК, 1994 року випуску, заводський № 13519, № двигуна НОМЕР_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 1200 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Державної інспекції сільського господарства в Рівненській області про визнання недійсною реєстрацію транспортного засобу - відмовлено.

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/807/2016 Головуючий у 1 інстанції : Грипіч Л.А.

Доповідач : Григоренко М.П.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вказує, що даний транспортний засіб він взяв на відповідальне зберігання за згодою власника ОСОБА_4 до вирішення між ними усних договірних зобовязань, які у них склались протягом з квітня 2013 року по грудень 2013 року.

ОСОБА_3, порушуючи умови викладені в довіреності, вийшов за межі повноважень та 30.08.2013 року зареєстрував вказаний транспортний засіб на своє імя.

Реєстрація транспортного засобу відбулася з порушенням вимог закону та постанови Кабінету Міністрів України № 694 від 08.07.2009 року „Про затвердження Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів та Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 644 від 22.11.2011 року „Про затвердження Порядку роботи, повязаної з реєстрацією та зняттям з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, де зазначено, на підставі яких документів проводиться реєстрація ТЗ.

Зазначає, що 05.02.2015 року ним було заявлено клопотання про виклик в якості свідків власника ТЗ ОСОБА_4 і його, ОСОБА_5, однак суд безпідставно відхилив дане клопотання.

Крім того, судом було задоволено їх клопотання про витребування з Інспекції документів, що повязані з реєстрацією ТЗ (навантажувача) на імя ОСОБА_3, але таких документів Інспекція суду не надала.

Також вказує, що відповідно до розписки від 20 червня 2013 року на зберіганні у ОСОБА_1 знаходиться транспортний засіб (навантажувач) серії ЕА № 019695 марки STALOWA WOLA L34, рік випуску 1994, заводський номер 13519, двигун № НОМЕР_1, р.д.н. 23313СА, який зареєстрований Державною інспекцією сільського господарства в Черкаській області 25.02.2013 року та який належить ОСОБА_4, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Реєстрація ТЗ (навантажувач) в Державній інспекції сільського господарства в Рівненській області є незаконною, оскільки суперечить чинному законодавству.

Оскільки ТЗ (навантажувач) ОСОБА_1 прийняв на зберігання, коли його власником був ОСОБА_4, а між ним і ОСОБА_4 існують цивільні зобов'язання, тому він відповідно до ст. 594 ЦК України скористався правом притримання.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічний позов ОСОБА_1 та відмовити в задоволенні первісного позову ОСОБА_3

В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 та його представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки власником спірного транспортного засобу з 30 серпня 2013 року є ОСОБА_3, тому той вправі витребувати цей транспортний засіб від ОСОБА_1, у якого відсутні будь-які законні підстави володіти цим транспортним засобом.

Залишаючи без задоволення зустрічний позов ОСОБА_1, суд першої інстанції вказав, що останній не довів факт порушення його прав та інтересів внаслідок здійснення ОСОБА_3 реєстрації спірного транспортного засобу на своє імя.

Дані висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам та ґрунтуються на законі.

Твердження відповідача ОСОБА_1 про те, що транспортний засіб (навантажувач) серії ЕА № 019695 марки STALOWA WOLA L34, рік випуску 1994, заводський номер 13519, двигун № НОМЕР_1, р.д.н. 23313СА, перебуває у нього на законних підставах, а тому він не зобовязаний передавати його ОСОБА_3, на увагу не заслуговують, оскільки є голослівними та нічим не підтверджені.

Будь-які допустимі та належні докази, які б свідчили про те, що між ОСОБА_1 та попереднім власником спірного транспортного засобу ОСОБА_6 існують чи існували неврегульовані цивільно-правові відносини і що останній передав цей транспортний засіб відповідачу ОСОБА_1 в якості забезпечення виконання своїх певних зобовязань, в матеріалах справи відсутні, а тому відсутні підстави вважати, що у останнього існує право притримати вказане рухоме майно.

Наявна у справі розписка ОСОБА_1 від 20 червня 2013 року, відповідно до якої останній нібито взяв на себе зобовязання зберігати спірний транспортний засіб, не може бути прийнята як належний доказ, оскільки в цій розписці не зазначено від кого ОСОБА_1 отримав цей транспортний засіб і на яких умовах. Крім того, ОСОБА_1 не спромігся надати будь-які ґрунтовні пояснення з приводу того, чому вищевказана розписка знаходиться у нього, а не у особи, від якої він отримав спірний транспортний засіб на зберігання.

Також, у зазначеній розписці міститься рукописний текст виконаний лише самим ОСОБА_1, а тому, на переконання колегії суддів, це не виключає можливості, що цю розписку останній міг написати в любий момент, коли вважав би це за необхідне, в тому числі, щоб заперечувати заявлений до нього позов по даній цивільній справі.

Навіть якщо вважати, що вказана розписка є дійсною і була складена на підтвердження досягнутої між ОСОБА_1 і ОСОБА_6 певної усної домовленості щодо зберігання спірного транспортного засобу, то і це не виключає обовязку ОСОБА_1 повернути цей транспортний засіб на першу вимогу нового власника, відповідно до положень ст.938 і 953 ЦК України, оскільки в розписці взагалі не визначено строк зберігання вказаного рухомого майна.

Питання щодо правомірності здійснення реєстрації ОСОБА_3 спірного транспортного засобу на своє імя, вправі ставити лише попередній власник цього транспортного засобу або відповідні державні органи, які наділені певними повноваженнями щодо контролю за здійсненням такої реєстрації, але ж ніяк не відповідач ОСОБА_1, який, як правильно про це зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні, ніякого відношення до цього транспортного засобу не має.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в звязку із чим рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 12 травня 2015 року підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 12 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити ухвалу апеляційного суду та рішення суду першої інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.М. Ковальчук

ОСОБА_7