Справа № 645/7220/15-ц
Провадження № 4-с/645/37/16
УХ В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - Горпинич О.В.,

за участю секретаря судового засідання Денісенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, -

в с т а н о в и в:

Міністерство аграрної політики та продовольства України звернулися до суду зі скаргою, якою просили визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 про накладення штрафу від 05.07.2016 року серія ВП № 50164178.

В обґрунтування скарги зазначалося, що заочним рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 10 листопада 2015 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до Міністерства аграрної політики та продовольства України, Державного підприємства «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі у тваринництві», за участю третьої особи - Міністра аграрної політики та продовольства України ОСОБА_3, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобовязання вчинення дій. Судом першої інстанції, зокрема, визнано незаконним та скасовано наказ Міністра аграрної політики та продовольства України ОСОБА_3 «Про звільнення ОСОБА_2М.» від 27 липня 2015 року № 162-п, з посади директора ДП «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі у тваринництві», згідно із пунктом 1 статгі 40 КЗпП України, поновлено ОСОБА_2 на посаді директора ДП «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі у тваринництві» з 27.07.2015 року. 22 березня 2016 року Мінагрополітики подано до Апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу на вищевказане судове рішення. 26 лютого 2016 року на адресу Мінагрополітики, для відома та виконання, надійшла постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 50164178 щодо виконання виконавчого листа № 645/7220/15-ц, виданого 26 січня 2016 року Фрунзенським районним судом м. Харкова про поновлення ОСОБА_2 на посаді директора ДП «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі у тваринництві». 09 березня 2016 року Мінагрополітики на адресу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надіслано лист № 31-4/247 з проханням, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» звернутися до суду, із заявою про розяснення рішення та зупинити виконавче провадження до отримання розяснення Фрунзенським районним судом м. Харкова заочного рішення від 10 листопада 2015 року у справі № 645/237/15-ц, оскільки порядок виконання судового рішення є незрозумілим, а тому Міністерство не має можливості належним чином забезпечити виконання зазначеної вище постанови державного виконавця про відкриття

виконавчого провадження. У даному листі Мінагрополітики акцентувало увагу головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1, що ОСОБА_2 звільнено з посади директора ДП «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі у тваринництві» згідно із пунктом 1 статті 40 КЗпП України наказом від 28 липня 2015 року № 163-п, при цьому судом скасовано наказ Міністра аграрної політики та продовольства України ОСОБА_3 «Про звільнення ОСОБА_4Д.» від 27 липня 2015 року № 162-п з посади директора ДП «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі у тваринництві», згідно із пунктом 1 статті 40 КЗпП України. Незважаючи на вказані обставини, на адресу Мінагрополітики надійшла постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 про накладення штрафу від 12 березня 2015 року серії ВП № 50164178 у сумі 680 грн., вважали, що при винесені вказаної постанови грубо порушено вимоги законодавства. Мінагрополітики, у встановленому порядку звернулось до суду із позовом до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 12 березня 2016 року серії ВП № 50164178. Проте, не зважаючи на те, що дана постанова оскаржена у судовому порядку, а звернення Мінагрополітики від 09.03.2016 № 31-4/247 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України не розглянуто, жодної відповіді на адресу Міністерства не надходило, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 винесено постанову серії ВП № 50164178 про накладення штрафу у сумі 1360 грн.. Мінагрополітики дізналось про порушення своїх прав 14 липня 2016 року. Міністерство вважає, що при винесені постанови про накладення штрафу порушено норми законодавства, права та інтереси Міністерства, за відсутності вини, а тому звернулися до суду із даною скаргою.

Представник Міністерства аграрної політики та продовольства України в судове засідання не зявився, подали заяву про розгляд скарги у їх відсутності.

Представник Відділу примусового виконання рішень виконавчої служби Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України ОСОБА_5, що діяла на підставі довіреності, у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні скарги.

ОСОБА_2, через канцелярію суду подав заву про розгляд скарги у його відсутності, просив відмовити в її задоволенні.

Суд, вислухавши представника Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, дослідивши матеріали справи в їх сукупності вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Розділом VII ЦПК України передбачено здійснення судового контролю за виконанням судового рішення.

За ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України питання, повязані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу.

Відповідно до вимог ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність

державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

1) В частині розгляду скарги в порядку цивільного судочинства:

Як роз'яснив Верховний Суд України в своїх постановах від 11 листопада 2015 року по справі №6-2187цс15, від 24 лютого 2016 року по справі №6-3077цс15, від 16 березня 2016 року по справі №6-30цс16 оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, штрафу, винесених в процесі виконання судового рішення в цивільній справі, здійснюються відповідно до порядку, встановленого розділом VІІ Цивільного процесуального кодексу України, тобто в порядку цивільної юрисдикції.

2) В частині вимог скарги:

Судом встановлено, що заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2015 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до державного підприємства «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі у тваринництві», Міністерства аграрної політики та продовольства України про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу, зобовязання укласти трудовий договір у формі контракту, 3-тя особа Міністр аграрної політики та продовольства України ОСОБА_3.

На підставі рішення стягувач отримав виконавчий лист.

15 лютого 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

09 березня 2016 року представником Мінагрополітики було подано до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України заяву, якою вони просили звернутися до суду про розяснення рішення та зупинити виконавче провадження.

Постановою державного виконавця від 12 березня 2016 року за невиконання рішення суду накладено на боржника штраф у розмірі 680 грн..

24 березня 2016 року Міністерством агарної політики та продовольства України подано апеляційну скаргу, 15 квітня 2016 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою апеляційної інстанції від 17 травня 2016 року залишено без змін рішення суду першої інстанції.

05 липня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника за не виконання рішення суду в сумі 1360 грн..

Аналізуючи доводи заявника, суд виходить з наступного.

Примусове виконання судових рішень здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» (далі Закон).

Закон встановлює гарантії прав фізичних та юридичних осіб у виконавчому провадженні.

Зокрема під час примусового виконання рішення державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ч. 1 ст. 6 Закону).

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 11 Закону).

Закон також дає виконавцю право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у передбачених випадках (п. 13 ч. 3 ст. 11 Закону).

Згідно ст. 25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 75 Закону).

Згідно ст. 89 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Таким чином передумовами для накладення на боржника за виконавчим документом, що зобов'язує його вчинити певні дії, штрафу та стягнення виконавчого збору є сукупність наступних обставин:

- відкриття виконавчого провадження шляхом винесення виконавцем відповідної постанови в якій боржнику надається строк для самостійного виконання судового рішення;

- належне повідомлення боржника про відкриття провадження та встановлений строк для виконання рішення шляхом направлення рекомендованого листа зі зворотнім повідомленням або в інший передбачений законом спосіб за умови наявності доказів його отримання боржником;

- невиконання боржником рішення без поважних причин.

З аналізу вказаних норм Закону випливає, що штраф можливо накласти на боржника лише у тому випадку, коли рішення суду не виконано без поважних причин, при цьому, державний виконавець повинен перевірити та переконатись у тому, що рішення суду не виконано без поважних причин, склавши про це відповідний акт, який згідно п. 1.5.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012 року є документом, що підтверджує певні встановлені факти або події.

Як вже зазначалося, 09 березня 2016 року представником Мінагрополітики була подана до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України заява, якою вони просили звернутися до суду про розяснення рішення та зупинити виконавче провадження, оскільки ОСОБА_2 звільнено з посади директора ДП «Харківське обласне сільськогосподарське підприємство по племінній справі у тваринництві» наказом від 28 липня 2015 року № 163-ц, тоді як в рішенні суду зазначалося, про скасування наказу про звільнення від 27 липня 2015 року № 162-ц.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що невиконання Мінагрополітики судового рішення про поновлення ОСОБА_2 на роботі мале місце з поважних причин, а не умисно ухилялися від виконання.

Суду не надано з боку представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка приймала участь у судовому засіданні, ані матеріалів виконавчого провадження, ані обґрунтованих заперечень, ані доказів щодо невиконання рішення суду боржником без поважних причин.

Крім того, в порушення вимог діючого законодавства України, зокрема ч.1 ст.89 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не встановлено строк для виконання рішення, під час ухвалення постанови від 12 березня 2016 року про накладення штрафу, оскільки відповідальність за даною статтею наступає у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії.

Разом з тим, державним виконавцем не подано суду належних та допустимих доказів та таких доказів не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що постанова від 05 липня 2016 року підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209-210, 383-387 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 про накладення штрафу за невиконання рішення суду накладеного на Міністерство аграрної політики та продовольства України від 05 липня 2016 року в сумі 1360 грн. (ВП № 50164178).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя