Комінтернівський районний суд Одеської області
Справа № 504/243/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2016смт. Комінтернівське

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

Головуючого судді - Доброва П.В.,

при секретарі - Ємельяненко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Комінтернівське Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту, за участю третьої особи - ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту, у якій просить суд зняти арешт з належної ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,612 га, для ведення садівництва, розташованої за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, Фонтанська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_2, накладений на підставі:

- постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Підрозділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 15.07.2011 № 27628447. Номер запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 11395516;

- постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 29.10.2014 № 45230376. Номер запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 7768134 (спеціальний розділ);

- постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 19.03.2015 № 46921729. Номер запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 9355872 (спеціальний розділ);

- постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 29.07.2015 № 48267245. Номер запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11224548 (спеціальний розділ), посилаючись на неможливість вирішення даного спору в позасудовому порядку.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву у якій підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд розглянути справу без його участі.

Представник відповідача - Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заперечення у якому заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог та просив суд розглянути справу без його участі.

Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, хоч про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України, на підставі наявних матеріалів справи.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 серпня 2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір від № 014/79790/82/80720, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 395760 доларів США строком на 10 (десять) років під 13,5% річних.

З метою забезпечення укладеного договору, 28 серпня 2007 року зазначеними сторонами було укладено договір іпотеки, предметом якого є земельна ділянка площею 0,612 га, для ведення садівництва, розташована за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, Фонтанська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_2.

У зв'язку з порушенням боржником умов кредитного договору, рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 22 лютого 2011 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було задоволено, та з ОСОБА_2 та його поручителя ОСОБА_5 було солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором від 28 серпня 2007 року № 014/79790/82/80720 у загальній сумі 1 035 671 доларів США, що за курсом НБУ на час ухвалення рішення складало 8 220 847 гривень.

На виконання вказаного рішення судом 22 лютого 2011 року було видано виконавчий лист № 2-3460/11, який звернуто Банком до виконання.

Постановою державного виконавця від 26 червня 2015 року вказаний виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, в ході проведення виконавчих дій за вказаним листом постановою державного виконавця Підрозділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.07.2011 № 27628447, постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.10.2014 № 45230376, постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.03.2015 № 46921729, постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.07.2015 № 48267245 було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2, у тому числі на майно, передане в іпотеку на підставі договору 28 серпня 2007 року.

Між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» 30 вересня 2015 було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно з яким ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступив на користь ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» право вимоги за кредитними договорами та договорами іпотеки, у тому числі й за кредитним договором від 28 серпня 2007 року № 014/79790/82/80720 та договором іпотеки від 28 серпня 2007 року, боржником та Іпотекодавцем за якими є ОСОБА_2

Того ж дня, 30 вересня 2015 року ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» укладено з ТОВ «АРМА ФАКТОРИНГ» договори про відступлення права вимоги за вказаними кредитним договором та договором іпотеки.

Крім того, між ТОВ «АРМА ФАКТОРИНГ» та громадянином України ОСОБА_1 30 вересня 2015 року було укладено договір відступлення прав вимоги (цессії), за умовами якого ТОВ «АРМА ФАКТОРИНГ» в повному обсязі передало ОСОБА_1 право вимоги, у тому числі за кредитним договором та договором іпотеки, боржником та Іпотекодавцем за якими є ОСОБА_2

Таким чином, на теперішній час саме ОСОБА_1 є належним стягувачем за зобов'язаннями відповідачів, визначених кредитним договором від 28 серпня 2007 року № 014/79790/82/80720 та Іпотекодержателем за договором іпотеки від 28 серпня 2007 року.

Пунктами 6.1., 6.5. договору іпотеки встановлено, що у випадку порушення Іпотекодавцем основного зобов'язання та невиконання вимоги про усунення порушень, Іпотекодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет Іпотеки в порядку, встановленому статтями 36, 37, 38 Закону України «Про іпотеку», а саме:

*Визнати право власності на предмет Іпотеки;

*Продати предмет іпотеки будь-якій особі;

*Звернути стягнення на предмет іпотеки у судовому порядку.

Між тим, накладення арешту на все майно боржника на підставі вищевказаних постанов державного виконавця, у тому числі на земельну ділянку площею 0,612 га, для ведення садівництва, розташовану за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, Фонтанська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_2 порушує права ОСОБА_1 на реалізацію прав Іпотекодержателя за договором іпотеки від 28 серпня 2007 року.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно з частини 1 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем в порядку, визначеному частиною 8 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» - з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

При реалізації цієї норми слід мати на увазі, що за змістом положень статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні Іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку», за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов'язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

За змістом частини 6 статті 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки (в редакції Закону, який діяв на час виникнення правовідносин).

Відповідно до частини 7 статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

За наявності декількох вимог щодо виконання зобов'язання, що належать одному стягувану, переважне право на задоволення мають саме вимоги, які забезпечені іпотекою за рахунок предмета іпотеки.

За приписами ст.ст. 11, 12, 14 Закону України від 18.11.2003 р. «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяження» реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно не є чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

Відповідно до п.п. 5.13, 5.13.1, 5.13.2, Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом міністерства юстиції України від 15.12.1999 р. № 74/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.12.1999 р. за № 865/4158 з наступними змінами, звернення стягнення на предмет іпотеки і його реалізація для задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється відповідно до умов іпотечного договору.

Разом з цим, внаслідок накладення арештів на іпотечне майно позивач на сьогоднішній день позбавлений можливості реалізувати свої права Іпотекодержателя, які передбачені законодавством України і Іпотечним договором, на задоволення своїх вимог (позасудовий порядок стягнення на предмет іпотеки) шляхом прийняття предмету іпотеки у свою власність або шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі, що порушує права та законні інтереси позивача.

Таким чином, наявність постанов про арешт майна боржника позбавляє позивача застосувати позасудовий порядок стягнення на предмет іпотеки, як спосіб стягнення, який дозволяє задовольнити грошові вимоги переважно перед іншими кредиторами.

При цьому, вказані дії жодним чином не порушують прав та обов'язків Іпотекодавця, оскільки не впливають на обсяг його Основного зобов'язання, визначеного кредитним договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Згідно з п. 5 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо необґрунтованості заявлених позовних вимог з тих підстав, що позивач має право повторно пред'явити виконавчий лист для задоволення своїх вимог, оскільки повторне пред'явлення виконавчого листа є його правом, а не обов'язком.

Доводи представника відповідача щодо відсутності у позивача права звертатися до суду з даними позовними вимогами, оскільки він не є стороною виконавчого провадження спростовуються матеріалами справи, а саме, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2015 року про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Посилання представника відповідача на те, що у разі задоволення заявлених позовних вимог Держава може недоотримати виконавчий збір не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки з правової позиції ВСУ (справа №6-785цс15 від 6 липня 2015р.), вбачається, що положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Окрім того, положеннями частини третьої статті 27 зазначеного закону передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються. Враховуючи, що в ході судового розгляду справи було встановлено, що державним виконавцем не було вчинено жодних виконавчих дій крім відкриття виконавчого провадження та накладення арешту, суд не приймає дані посилання за підставу для відмови у задоволенні позову.

За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити заявлені позовні вимоги, так як вони є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 12,14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.ст. 54,60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.572, 590 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Зняти арешт з іпотечного майна, що належить ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), яке складається з земельної ділянки, площею 0,612 га, для ведення садівництва, розташованої за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, Фонтанська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_2, накладений:

- постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Підрозділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 15.07.2011 № 27628447. Номер запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 11395516;

- постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 29.10.2014 № 45230376. Номер запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 7768134 (спеціальний розділ);

- постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 19.03.2015 № 46921729. Номер запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 9355872 (спеціальний розділ);

- постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 29.07.2015 № 48267245. Номер запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11224548 (спеціальний розділ).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: П.В. Добров