Справа №522/4348/15-ц
Провадження №2/522/1351/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді: Кравчук Т.С.,

при секретарі: Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до, Публічного Акціонерного Товариства «ОТП БАНК» в особі відділення «Дерибасівське», за участю 3-х осіб - Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_2, про визнання поруки припиненою,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», та, змінивши в ході розгляду справи предмет позову в порядку ст.31 ЦПК України, просив визнати поруку, що виникла згідно укладеного між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк»» договором поруки № SR-502/2081/2007 від 27.12.2007р. припиненою з -1.06.2010р. При цьому посилався на те, що 27.12.2007 р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обовязків якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2, був укладений кредитний Договір № ML-502/081/2007, за умовами якого надано кредит в розмірі 55 000 (пятдесят пять тисяч) доларів США, згідно кредитної заявки від 27.12.2007 р. В забезпечення належного виконання зобовязань за Кредитним договором, в той же день 27.12.2007 р. між Банком та ним було укладено Договір поруки №SR-502/2081/2007 від 27.12.2007 р. Відповідно до умов п. 1.2. Договору поруки, Поручитель та Позичальник відповідають перед Банком за Кредитним договором як солідарні боржники. Відповідно до п. 3.2. Договору поруки, Поручитель прийняв на себе зобовязання, у випадку невиконання Позичальником його боргових зобовязань перед Банком за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобовязань в обсязі, заявленому Банком, протягом 3-х (трьох) банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги Банку. 30.11.2009 року Банк направляв йому вимогу про дострокове повернення кредиту №22-2-2/19060, проте, з позовом до суду про стягнення з нього заборгованості звернувся лише 02.11.2010 року, тобто, з пропуском строку позовної давності.

Представник позивача в судовому засіданні змінений позов підтримав, просив суд його задовольнити.

Представники відповідача, 3-ті особи в судове засідання не зявились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.12.2007 р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обовязків якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2, був укладений кредитний Договір № ML-502/081/2007, за умовами якого надано кредит в розмірі 55 000 (пятдесят пять тисяч) доларів США, згідно кредитної заявки від 27.12.2007 р.

В забезпечення належного виконання зобовязань за Кредитним договором, в той же день 27.12.2007 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки №SR-502/2081/2007 від 27.12.2007 р.

30.11.2009 року ЗАТ «ОТП Банк» направляв вимогу ОСОБА_1 про дострокове повернення кредиту №22-2-2/19060, через неналежне виконання своїх зобовязань з боку позичальника ОСОБА_2 Оскільки позичальник порушив умови кредитного договору і допустив заборгованість, Банк просив достроково повернути заборгованість у сумі 2 млн 504 тис. 246 грн 95 коп.

29 червня 2010 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ПАТ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого до ПАТ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за вказаними кредитним та забезпечувальним договорами.

02 листопада 2010 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-502/081/2007.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 11 березня 2015 року, позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено: стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 млн 504 тис. 246 грн 95 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 вересня 2015 року касаційна скарга ОСОБА_1 відхилена, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 11 березня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 07.09.2016р. рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2014 року, ухвала Апеляційного суду Одеської області від 11 березня 2015 рокута ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 вересня 2015 року в частині вимог до поручителя ОСОБА_1скасовані, у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіза кредитним договором відмовлено. При цьому суд посилався на те, що унаслідок порушення боржником виконання зобовязання за кредитним договором, банк, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору, використав право достроково вимагати з позичальника та поручителя стягнення заборгованості за кредитним договором, надіславши 25 червня 2011 року письмову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту й повязаних із ним платежів, та , оскільки з позовом звернувся лише 9 липня 2013 року, а письмові вимоги про повне дострокове повернення заборгованості за кредитним договором були направлені боржнику 25 червня 2011 року, то у звязку з пропущенням шестимісячного строку предявлення вимоги до поручителя позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В матеріалах справи міститься копія вимоги про дострокове повернення кредиту №22-2-2/19060 від 30.11.2009р., яку вперше Банк направляв ОСОБА_1 через неналежне виконання своїх зобовязань з боку позичальника ОСОБА_2 Оскільки позичальник порушив умови кредитного договору і допустив заборгованість, банк просив повернути заборгованість у сумі 2 млн 504 тис. 246 грн 95 коп.30.11.2009 року за кредитним договором № ML-502/081/2007.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Договором поруки № SR-502/2081/2007, укладеним між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк»» не визначений строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за кредитним договором. Кінцевий термін повернення кредиту до 27 грудня 2022 року (пункт «а» статті 2 договору поруки).

Унаслідок порушення боржником виконання зобовязання за кредитним договором, банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати з позичальника та поручителя стягнення заборгованості за кредитним договором, надіславши 30.11.2009р. року письмову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту й повязаних із ним платежів.

Відповідно до пункту 1.9.1 кредитного договору, позичальник зобовязаний протягом 30 календарних днів з моменту отримання досудової вимоги сплатити банку належну суму кредиту, процентів та штрафних санкцій.

Отже, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Таким чином, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобовязання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати.

Оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості предявлено до боржника та поручителя у липні 2013 року, що встановлено Постановою Верховного Суду України від 07.09.2016 року по справі №6-691цс16, а письмові вимоги про повне дострокове повернення заборгованості за кредитним договором були направлені боржнику 30.11.2009р., суд приходить до висновку, що порука ОСОБА_1 за договором поруки № SR-502/2081/2007 від 27.12.2007р. припинена з 01.06.2010р.

На підставі викладеного, керуючись ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до, Публічного Акціонерного Товариства «ОТП БАНК» в особі відділення «Дерибасівське», за участю 3-х осіб - Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_2, про визнання поруки припиненою задовольнити.

Визнати поруку, встановлену укладеним між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк»» договором поруки № SR-502/2081/2007 від 27.12.2007р. -припиненою з 01.06.2010року.

Стягнути з ПАТ «ОТП Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі по 381,4 гривень з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, яки брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: 03.11.2016