У Х В А Л А

Іменем України

07 жовтня 2016 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Журавська О.В., перевіривши виконання вимог ст.ст. 119-120 ЦПК України за позовом ОСОБА_1 до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києва, третя особа ОСОБА_2 про зняття арешту з транспортного засобу, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вище зазначеною позовною заявою.

21.09.2016 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва заяву було залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків, яку було направлено позивачу.

Пред'явлена заява підлягала залишенню без руху, виходячи з того, що в супереч вимогам ст. 119 ЦПК України, позовна заява не містила, зокрема, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування

Зокрема, матеріали справи не містять доказів накладення арешту на транспортний засіб, а саме: не вказано дату та номер постанови про накладення арешту.

Крім того, в супереч вимогам п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, не конкретизовано зміст позовних вимог, а саме не вказано, орган, яким накладено арешт на транспортний засіб, дату накладення арешту та номер документу, яким його накладено.

05.10.2016 р. до суду надійшла заява про усунення недоліків.

Дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про невиконання позивачем вимог ухвали суду від 21.09.2016 року та не усунення недоліків позову в повному обсязі.

Зокрема, позивачем не зазначено обставин та доказів неможливості отримання позивачем постанови про накладення арешту на спірний транспортний засіб або відомостей про наявності арешту на автомобілі, не надано доказів звернення до державного виконавця з заявою про зняття арешту з вказаного автомобіля та відмови державного виконавця зняти накладений в процесі виконання рішення суду арешт.

Так, у відповідності до ст. 137 ЦПК України, суд зобов'язаний витребувати докази лише у випадках, коли щодо отримання таких доказів у сторін та інших сторін, які беруть участь у справі, є труднощі.

Крім того в прохальній частині позовної заяви, поданої заявником на виконання ухвали суду від 21.09.2016 р. не конкретизовано позовні вимоги, а саме не вказано який саме арешт просить зняти позивач, не вказано, орган, яким накладено арешт на транспортний засіб, дату накладення арешту та номер документу, яким його накладено.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду не виконає вимоги ст. ст. 119, 120 ЦПК України, позовна заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що недоліки позову усунуто не було, тому позовну заяву слід вважати неподаною і повернути позивачу.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в

Позовну заяву ОСОБА_1 до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києва, третя особа ОСОБА_2 про зняття арешту з транспортного засобу вважати неподаною та повернути позивачу, роз'яснивши право на повторне звернення до суду після усунення обставин, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: