Справа № 572/4418/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2016 року

Сарненський районний суд Рівненської області

головуючий суддя - БОЛОТВІНА Л.О.

при секретарі - СОСЮК І.В.

з участю а представника позивачки адвоката - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

представника третьої особи органу опіки та піклування - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог орган опіки та піклування Сарненської райдержадміністрації, приватний нотаріус ОСОБА_7, про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 заявила позов до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування від 1.04.2015 р. земельної ділянки площею 0.1957 га в с. Тинне по вул.. Польова, за яким її бувший чоловік ОСОБА_5 подарував цю земельну ділянку своєму брату ОСОБА_6, оскільки на проданій земельній ділянці розташований жилий будинок № 32, що придбаний подружжям за час спільного проживання і в якому проживають та зареєстровані вона та троє малолітніх дітей з 2010 р. і цим договором дарування порушені її права, як одного із подружжя так і права дітей на житло, з якого її та дітей може бути виселено. У вступній частині позовної заяви вказано, що позов також про визнання недійсним державного акту на земельну ділянку, однак в прохальній частині йдеться лише про визнання недійсним договору дарування землі і в судовому розгляді позивачка та її представник адвокат ОСОБА_1 просили задовольнити вимоги лише про договір дарування.

Позивачка ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_1 підтримали позов щодо визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та дали пояснення по його суті.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовий розгляд не з»явились, належним чином повідомлені про слухання справи, представник ОСОБА_5 ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, дав пояснення, що земельна ділянка, подарована ОСОБА_5 ОСОБА_6 є власністю лише ОСОБА_5, так як з 17.05.2012 р. ч.5 ст. 57 СК України передбачає, що земельна ділянка, набута за час шлюбу внаслідок приватизації, є особистою власністю чоловіка або дружини, посилався також з цих підстав на ст.ст. 81, 116 ЗК України. Також вказав, що жилий будинок, на який посилається позивачка, ніде не зареєстрований і не зданий в експлуатацію, однак з 2000 р. позивачка з невідомих підстав в ньому зареєстрована.

Представник третьої особи без самостійних вимог органу опіки і піклування Сарненської райдержадміністрації ОСОБА_3 вважав, що позов має бути задоволений, так як договір дарування земельної ділянки, на якій стоїть жилий будинок, в якому проживають малолітні діти, в подальшому може порушити їх права щодо проживання в цьому будинку.

Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус ОСОБА_7 в судовий розгляд не з»явився.

Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 24.10.2008 р. ОСОБА_5 виданий державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0.1957 га в с. Тинне Сарненського району для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на підставі рішення Тинненської сільської ради № 212 від 9.06.2005 р. При цьому, в рішенні сільської ради та в державному акті не вказана точна адреса земельної ділянки.

Згідно довідок Тинненського сільського голови від 21.09.2015 р. та 8.12.2015 р. жилий будинок в с. Тинне по вул.. Польова, 32, на який посилається позивачка, побудований без правовстановлюючих документів, вона, ОСОБА_5 та неповнолітні діти згідно записів погосподарської книги № 7 за 2006-2010 р.р., вибули з березня 2010 р. за цією адресою. Суду є не зрозумілим, якщо жилий будинок ніде не зареєстрований, доказів про це позивачка не надала, будинку не надана відповідна адреса, з яких підстав сільська рада посилається на житло по вул.. Польова, 32. Тому довідку від 8.12.2015 р. суд вважає неналежним доказом у справі. З цих же підстав неналежним доказом також є дані в паспорті громадянина України про реєстрацію позивачки за цією адресою ще з 2000 р. Крім того, наданий представником ОСОБА_5 поповерховий план, замовником якого є ОСОБА_5, вказує про газифікацію жилого будинку в с. Тинне по вул.. Польова, 35.

Суд встановив, що позивачка та ОСОБА_5 з 1998 р. перебували у шлюбі, мають трьох малолітніх дітей, шлюб між ними розірваний рішенням суду від 24.04.2015 р.

Відповідно до ч.5 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, поряд з іншим, є земельна ділянка, одержана за час шлюбу із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації відповідно до ЗК України. Отже, земельна ділянка, власником якої, відповідно до державного акту, є ОСОБА_5, є власністю лише одного з подружжя, ОСОБА_5 і не є спільною сумісною власністю подружжя, як вказує позивачка. Тому, суд робить висновок, що права позивачки, як одного з подружжя, даруванням земельної ділянки не порушені, так як власник має право розпоряджатись земельною ділянкою на власний розсуд.

Договір дарування земельної ділянки також не суперечить правам та інтересам малолітніх дітей, оскільки земельна ділянка не є нерухомим майном дітей; що стосується права дітей на житло, то суду не надані докази, що на цій земельній ділянці є жилий будинок, в якому проживають діти та житло є їх нерухомим майном.

На підставі ч.1 ст. 57 СК України, ст. 203 ЦК України, керуючись ст.ст. 213-215, ЦПК України суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог орган опіки та піклування Сарненської райдержадміністрації, приватний нотаріус ОСОБА_7, про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської обл. через Сарненський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя підпис згідно з оригіналом

Суддя Сарненського

районного суду ОСОБА_8