У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 листопада 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Луспеник Д.Д., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 23 травня 2016 та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 жовтня 2016 року за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 9 вересня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У серпні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 12 січня 2007 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 2 500 грн зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору утворилась заборгованість.

Ураховуючи викладене ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 27 190 грн 92 коп.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 9 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2013 року, позов ПАТ «КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 27 190 грн 92 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2014 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 9 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2013 року відмовлено.

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 9 вересня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що при ухвалені рішення судом не враховано відсутність кредитного договору від 12 січня 2007 року. Указана інформація стала їй відома 31 березня 2016 року з відповіді слідчого Тарановича І.І. під час його усного спілкування із співробітниками банку в рамках кримінального провадження від 12 березня 2013 року. Указувала, що зазначені обставини є нововиявленими, які існували на момент розгляду справи в суді, але не були їй відомі.

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 23 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 жовтня 2016 року, у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, постановити нову ухвалу про задоволення заяви.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень й доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності зазначених судових рішень.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 9 вересня 2013 року, суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши положення ст. ст. 361, 365 ЦПК України, дійшли до правильного висновку про те, що наведені заявником підстави та обставини у розумінні положень ЦПК України не є нововиявленими, а тому вплинути на висновки судів при ухваленні рішень не могли.

Зазначені висновки судів відповідають роз'ясненням, наданим судам у пп. 3, 4, 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами».

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 9 вересня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 23 травня 2016 та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 жовтня 2016 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Д.Д. Луспеник