Справа № 2-1381/11
Провадження № 2/428/652/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Олійник В.М.,

при секретарі Гетьманцевій Ю.Ю.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ТОВ «Хімторг-Комплект» ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сєвєродонецьку цивільну справу за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» до ОСОБА_3, ТОВ «Хімторг-Комплект», треті особи приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_4, ТОВ «Лисичанський завод залізобетонних виробів», КП «Сєвєродонецьке міське БТІ», Місцевий благодійний фонд «Григорія Сковороди» сприяння розвитку освіти та підтримки молоді, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ТОВ «Хімторг-Комплект» про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

В обґрунтування позову вказує, що між ПАТ «Державний експортноімпортний банк України» (далі ПАТ «ДЕІБ») та ТОВ «Донбас-ліс» 23.06.2006 року було укладено кредитний договір №6106К17. В забезпечення зобовязань за цим договором 23.06.2006 р. між ПАТ «ДЕІБ» та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, предметом якого є належні ОСОБА_3 на праві власності 43/1000 часток від цілого обєкту нерухомого майна будівель споруд деревообробного комбінату - сушильний цех, який розташований за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Заводська, 12, а саме: сушильний цех літ.«В». В червні 2007 року ТОВ «Донбас-ліс» перестало сплачувати заборгованість за кредитом. Рішенням Сєвєродонецького міського суду від 27.11.2007р. іпотечний договір від 23.06.2006 р. було визнано недійсним. Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 11.03.2008 р. зазначене рішення було залишено без змін. Проте Верховний суд України 10.06.2009 р. скасував рішення Сєвєродонецького міського суду від 27.11.2007р. та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 11.03.2008 р. і відмовив в задоволенні позову про визнання недійсним іпотечного договору. В порушення іпотечного договору та Закону України «Про іпотеку» ОСОБА_3 було змінено первісну адресу місцезнаходження предмету іпотеки на нову адресу, а саме: м.Сєвєродонецьк, вул.Заводська, 12-П. Після цього ОСОБА_3 продав будівлю сушильного цеху, про що 28.05.2008 року було укладено договір, який був посвідчений нотаріусом ОСОБА_4 за №3228. Укладання договору купівлі продажу предмету іпотеки було вчинено без згоди іпотекодержателя ПАТ «ДЕІБ», що є порушенням ст.12 Закону України «Про іпотеку» та прав іпотекодержателя. За інформацією КП «Сєвєродонецьке БТІ» склад 43/1000 часток від цілого обєкту нерухомого майна будівель споруд деревообробного комбінату - сушильного цеху, який розташований за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Заводська, 12, тотожні складу будівлі сушильного цеху, який розташований за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Заводська, 12 П. Тобто правочин по відчуженню спірного майна відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України є нікчемним. В звязку з викладеним позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу будівлі сушильного цеху за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Заводська, 12 П, між ОСОБА_3 та ТОВ «Хімторг-комплект», який посвідчений 28.05.2008 р. приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим №3228, та покласти на відповідачів судові витрати.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 квітня 2012 року в задоволенні позову ПАТ «Укрексімбанк» було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 29 січня 2014 року рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 квітня 2012 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Укрексімбанк» відмовлено з інших підстав.

Ухвалою ВССУ від 28.05.2014 року рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 квітня 2012 року та рішення апеляційного суду Луганської області від 29 січня 2014 року були скасовані та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала доводи, викладені в позові. Надала суду пояснення аналогічні письмовим поясненням та додатковим поясненням, що маються матеріалах справи, де зокрема зазначила, що рішенням суду від 27.11.2007 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 11.03.2008 року іпотечний договір №6106Z27 від 23.06.2006 року визнано недійсним. Ухвалою Верховного Суду України від 22.05.2008 року зупинено виконання судових рішень попередніх інстанцій щодо визнання Іпотечного договору недійсним. Рішенням Верховного Суду України від 10.06.2009 року рішення суду від 27.11.2007 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 11.03.2008 року скасовано. У задоволенні позову про визнання недійсним Іпотечного договору відмовлено. На підставі договору купівлі-продажу від 28.05.2008 ТОВ «Хімторг-комплект» придбало у відповідача будівлю сушильного цеху - літ. «В» за адресою: Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.Заводська, 12-П. загальною площею 1910,1 кв. м. У зв'язку із скасуванням судового рішення втрачаються ті правові наслідки, які з нього випливають, а також такі властивості законної сили рішення суду як преюдиційність, виконуваність та загальнообовязковість. Відтак, Іпотечний договір є чинним з моменту його укладення. Недійсність правочину, вданому випадку договору купівлі-продажу передбачено ст.12 ЗУ «Про іпотеку», а також про це зазначено у п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ (надалі - ВССУ) № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» оскільки була відсутня згода іпотекодержателя. Надання нової адреси нерухомому майну не припиняє право власності на нього, а, відтак, і право іпотекодержателя звернути на нього стягнення у випадку невиконання основного зобовязання. Зміна адреси іпотечного майна не призвела до припинення права Банку на звернення стягнення на предмет іпотеки, а також припинення Іпотечного договору - він чинний, діє, а отже його положення в силу норм ст. 629 ЦК України о обовязковими для виконання сторонами.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не зявився, хоча належним чином повідомлявся про місце, день і час розгляду справи. Під час попередніх розглядів справи відповідачем надавались суду заяви про розгляд справи у його відсутності. Також в матеріалах справи є письмові пояснення відповідача, в яких зазначено, що в 2006 р. він підписав з «Укрексімбанком» від свого імені та імені ТОВ «Триггер» договір застави. З червня 2007 р. ТОВ «Донбас-ліс» перестало виконувати умови кредитного договору, укладеного в 2006 року з «Укрексімбанком». Він змушений був захищати своє майно в судовому порядку. В ході судових розглядів договір іпотеки був визнаний недійним. Згодом він знайшов у себе рішення виконкому про присвоєння сушильному цеху окремої адреси і відніс цей документ до БТІ і цеху була присвоєна адреса: вул.Заводська, 12-П. Оскільки договір іпотеки був визнаний недійним судами першої і другої інстанцій, а будівля з номером 12-П не мала обмежень і арештів, він продав належний йому цех. Аналогічна ситуація була і у ТОВ «Триггер». З нього рішенням Сєвєродонецького міського суду на користь «Укрексімбанку» була стягнута повна сума заборгованості за кредитом у відповідності з укладеним ним договором поруки. Вважає, що обєкт нерухомого майна, раніше переданий ним в іпотеку відсутній, тому договір іпотеки вважається припиненим.

В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Хімторг комплект» ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав. Суду надав пояснення аналогічні тим, що містіться у письмових запереченнях (т.2 а.с.57), де вказав, що вказане в договорі купівлі-продажу нерухоме майно, на момент укладення правочину, ніяким чином відчужено не було, в іпотеку передано не було, під забороною, арештом не знаходилось, судового спору стосовного цього майна не було. Зазначене підтверджується витягом з реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та витягом з державного реєстру обтяжень нерухомого майна. Вищевказане майно ніколи не являлось предметом іпотеки по договору, стороною якого є ПАТ «Державного експортно-імпортний банк України». Таким чином, нерухоме майно передане позивачу в іпотеку та майно, яке належить ТОВ «Хімторгкомплект» не є тотожним. ТОВ «Хімторгкомплект» ніколи не було боржником по відношенню до позивача, на його майно ніколи не накладались будь-які обтяження. Таким чином, немає законних підстав для визнання договору купівлі-продажу недійсним. Просив суд відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання представник третьої особи ТОВ «Лисичанський завод залізобетонних виробів» не зявився, хоча належним чином повідомлявся про місце, день і час розгляду справи. В матеріалах справи мається заява, в якій просили суд розглянути справу у відсутність представника підприємства. Цим же листом ТОВ «Лисчанський завод ЗБВ» повідомило суд, що позовні вимоги не визнає оскільки спірне майно будівлю сушильного цеху, розташовану в м. Сєвєродонецьку по вул. Заводській, 12 П, підприємство отримало у власність на підставі рішення господарського суду Луганської області від 14.12.2009 р. №24/30 пн.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. При попередніх розглядах справи позовні вимоги не визнавав. Суду пояснював, що правочин був посвідчений ним з додержанням норм чинного законодавства. 05.12.2007 р. він отримав лист-попередження Укрексимбанку про прийняте рішення про визнання договору іпотеки недійсним, зміну адреси та виведення спірного майна з-під предмету іпотеки, який він прийняв до відома. Він вважає, що лист стосується іншого обєкта, оскільки не співпадають номера обєктів нерухомості в реєстрі нерухомого майна. Ніяких обмежень, внесених в реєстр обтяжень нерухомого майна чи заборон щодо відчуження спірного майна не було, тому 28.05.2008 року між ОСОБА_3 та «Хімтогркомплектом» був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого відбувся продаж обєкту нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Заводська, 12-П, реєстраційний номер №23355508. Згідно витягу з реєстру заборон на нерухоме майно, по іпотечному договору було заставлене нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Заводська, 12, при цьому номер цього майна №1919195. Тому ніяких підстав для відмови у вчиненні зазначеного правочину не було. При посвідченні вищезазначеної угоди, у нього ніяких сумнівів щодо спірного майна не було. Ухвалу Верховного суду України від 22.05.2008 р. він не отримував.

В судове засідання представник третьої особи Місцевого благодійного фонду «Григорія Сковороди» не зявився, причини неявку суду не повідомлено, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом неодноразового направлення повісток з повідомленням за адресою реєстрації підприємства.

В судове засідання представник третьої особи КП «Сєвєродонецьке міське БТІ», не зявився, про місце та час розгляду повідомлено належно, в матеріалах справи мається лист (т.2 а.с.96) в якому зазначено, що станом на 29.12.2012 року право власності спірного майна було зареєстровано за Місцевий благодійний фонд «Григорія Сковороди». БТІ здійснювало реєстрацію прав власності до 01.01.2013 року, на даний час доступу до ДРРПНМ не має. Також суду було надано заяву про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника, проти позовних вимог не заперечують.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець виключно на підставі згоди іпотекодержателя має право: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Статтею 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою, третьою, пятою, шостою статті 203 ЦК України, є підставою недійсності правочину, як зазначено у частині першій статті 215 ЦК України.

Згідно із роз'ясненнями, викладеними у п.34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ (надалі - ВССУ) № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» та відповідно до прямої вказівки ст. 12 Закону окремі правочини щодо іпотечного нерухомого майна, вчинені без згоди іпотекодержателя, можуть бути визнані недійсними за позовом іпотекодержателя. Так, правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

23 червня 2006 року між позивачем, ТОВ «Триггер», ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір № 6106Z27, предметом якого відповідно до п.1.3 є:

а) 437/1000 часток від цілого обєкту нерухомого майна будівель і споруд деревообробного комбінату, розташованого за адресою: вул. Заводська, 12 у м. Сєвєродонецьку, а саме: приміщенням № 3-5 першого поверху цеху столярних виробів (дверне відділення) літер «П, п», загальною площею 152,6 кв. м; приміщення цеху столярних виробів (віконне відділення) літ. «М-2Н, Пд., п,п»: першого поверху № 1 IV; 1-5; 7-12; 17-25; 32; 33, загальною площею 4670,1 кв. м, другого поверху № 1; ІІ; 1-18, загальною площею 489,6 кв. м, підвалу № 1; ІІ; 1-12, загальною площею 462,6 кв. м, належні на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю «Триггер»;

б) 43/1000 часток від цілого обєкту нерухомого майна будівель деревообробного комбінату по вул. Заводській, 12 у м.Сєвєродонецьк Луганської області, а саме: сушильний цех літ. «В», загальною площею 1908,1 кв. м, належні на праві власності ОСОБА_3;

в) склад готової продукції по вул. Заводській, 12 у м. Сєвєродонецьку Луганської області, загальною площею 2284,0 кв. м, належний на праві власності ОСОБА_5

На предмет іпотеки у реєстрі прав власності приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_6 накладено заборону відчуження до припинення іпотечного договору. (т.1 а.с. 5-10).

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 листопада 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 11 березня 2008 року, іпотечний договір від 23 червня 2006 року визнано недійсним.

Ухвалою судді Верховного Суду України від 22 травня 2008 року зупинено виконання судових рішень попередніх інстанцій щодо визнання іпотечного договору від 23 червня 2006 року недійсним (т.1 а.с.92).

28 травня 2008 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Хімторг-Комплект» було укладено договір купівлі-продажу обєкту будівлі сушильного цеху, позначеного літерою «В», по вул.Заводській, 12-п у м.Сєвєродонецьку Луганської області, загальною площею 1910,1 кв. м (т.1 а.с. 84).

Рішенням Верховного Суду України від 10 червня 2009 року рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 листопада 2007 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 11 березня 2008 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову про визнання недійсним іпотечного договору (т.1 а.с. 11-12).

До матеріалів справи долучені рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 1542 від 26 червня 2007 року про виділення сушильного цеху у самостійний обєкт з присвоєнням йому поштової адреси та лист комунального підприємства «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» Луганської області від 4 вересня 2009 року щодо тотожності обєктів, яким повідомлено, що 43/1000 часток від цілого обєкту нерухомого майна по вул.Заводській, 12 у м.Сєвєродонецьку Луганської області тотожні будівлі сушильного цеху по вул.Заводській, 12-П у м.Сєвєродонецьк Луганської області.

У відповідності до відповіді Головного ТУЮ у Луганській області при посвідченні угод про відчуження нерухомого майна перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна за даними ЄРЗВОНМ. У відповідності до інструкції № 86/5 державна реєстрація проводиться шляхом унесення відповідної інформації до держреєстру з його одночасним нотаріальним посвідченням (т.3 а.с.21)..

Судом встановлено, що після цього спірне майно, а саме: будівлі сушильного цеху, позначеного літерою «В», по вул. Заводській, 12-П у м.Сєвєродонецьк Луганської області, загальною площею 1910,1 кв.м неодноразово змінювало власників, спочатку ТОВ «Хімторг-Комплект» майно було передане ТОВ «Лисичанський завод залізобетонних виробів», в якості внеску до статутного фонду і право власності визнано рішенням господарського суду від 14.12.2009 року (т.1 а.с.81-83), на даний час на підставі договору купівлі-продажу від 26 жовтня 2012 року належить Місцевому благодійному фонду «Григорія Сковороди» сприяння розвитку освіти та підтримки молоді (т.2 а.с.98-100, 115-117).

З даних ЄДР Міністерства юстиції України вбачається, що поміж інших, кінцевими бенефіціарними власниками ТОВ «Хімторг-Комплект» є ОСОБА_7, ОСОБА_8; кінцевими бенефіціарними власниками ТОВ «Лисичанський завод залізобетонних виробів» є ОСОБА_7, ОСОБА_8; кінцевими бенефіціарними власниками Місцевий благодійний фонд «Григорія Сковороди» сприяння розвитку освіти та підтримки молоді є ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідачем ОСОБА_3 в порушення ст.9 ЗУ «Про іпотеку» та в супереч укладеному іпотечному договору, після укладення договору було зареєстровано зміни щодо виділення предмету іпотеки у самостійний обєкт з присвоєнням йому поштової адреси, про наявність яких ним іпотекодержателя повідомлено не було, та призвело до можливості під час дії заборони на виконання рішень щодо визнання договору іпотеки недійсним здійснити відчуження сушильного цеху по вул.Заводській 12-П у м.Сєвєродонецьку Луганської області, що є тотожним 43/1000 часток від цілого обєкту нерухомого майна по вул.Заводській 12 у м.Сєвєродонецьку, тобто здійснити відчуження обєкту іпотеки без повідомлення та згоди іпотекодержателя, що в свою чергу є прямим порушенням ст.12 ЗУ «Про іпотеку» та підставою для визнання недійсним укладеного договору купівлі-продажу будівлі сушильного цеху за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Заводська, 12-П, між ОСОБА_3 та ТОВ «Хімторг-комплект», посвідчений 28.05.2008 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим №3228.

Також суд виходить з того, що надання нової адреси нерухомому майну не припиняє та не змінює право власності на нього, а, відтак, зміна адреси іпотечного майна не призводить до припинення іпотечного договору з усіма правами та обовязками іпотекодавця та іпотекодержателя.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

У відповідності до ст.88 з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 10, 11,60, 62, 88, 212, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 203, 215 ЦК України, ЗУ «Про іпотеку», постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» до ОСОБА_3, ТОВ «Хімторг-Комплект», треті особи приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_4, ТОВ «Лисичанський завод залізобетонних виробів», КП «Сєвєродонецьке міське БТІ», Місцевий благодійний фонд «Григорія Сковороди» сприяння розвитку освіти та підтримки молоді, про визнання договору купівлі-продажу недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу будівлі сушильного цеху за адресою: Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.Заводська, 12 П, між ОСОБА_3 та ТОВ «Хімторг-Комплект», посвідчений 28.05.2008 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим №3228.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та ТОВ «Хімторг-комплект» на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в рівних частинах судові витрати по справі, що складаються з витрат по сплаті державного мита у розмірі 8,50 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 37,00 грн., тобто по 4,25 грн. державного мита та 18,50 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Олійник