Провадження № 2/235/2995/16
Справа № 235/6670/16-ц
3 листопада 2016 року м. Покровськ
Красноармійський міськрайонний суд Донецької області
у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.
при секретарях Кожушко І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецької області, -
В жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» (далі ДП «ВК «Красноалиманська») про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецької області.
В обґрунтування позову позивач послався на те, що 13 грудня 2016 року під час виконання трудових обовязків у відповідача з ним стався нещасний випадок, повязаний з виробництвом, внаслідок якого він отримав травму в області голови та тіла, у звязку з чим перебував на лікуванні в Димитровській центральній міській лікарні.
Згідно висновку МСЕК йому було встановлено 50% втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності. Оскільки втрата працездатності спричинила позивачеві фізичні та моральні страждання, призвела до порушення нормальних соціальних звязків, необхідності додавання додаткових зусиль для організації життя, йому заподіяна моральну шкоду, яку просив відшкодувати йому за рахунок відповідача шляхом стягнення одноразової грошової компенсації в розмірі 200000 грн.
Позивач та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, надали заяви, в яких підтримали позовні вимоги, просили справу розглянути за їх відсутності, не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідач про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, його представник в судове засідання не зявився, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, про час та місце судового розгляду оповіщена у встановленому порядку, її представник в судове засідання не з'явився, не повідомив про причини неявки, неявка якого відповідно до вимог ч.3 ст.36 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи.
На підставі ст.224 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.
Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини.
Позивач працював в ДП «ВК «Краснолиманська» в якості гірничого робочого підземного очисного вибою четвертого розряду з 5 березня 2012 року по 23 лютого 2016 року, звільнений з роботи у звязку з невідповідністю виконуваній роботі по стану здоровя за ст. 40 п.2 КЗоТ.
13 грудня 2015 року о 11 годині 45 хвилин під час виконання трудових обовязків гірника очисного вибою з позивачем стався нещасний випадок, повязаний з виробництвом, внаслідок якого він отримав травму в області голови та тіла, про що було складено акт про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, № 29, затверджений т.в.о. генерального директора ДП «ВК «Краснолиманска» ОСОБА_3 17 грудня 2015 року.
За висновком МСЕК від 23 лютого 2016 року позивачу було встановлено втрату професійної працездатності за виробничою травмою в розмірі 50% на строк з 23 лютого 2016 року до 1 березня 2017 року та 3 група інвалідності на строк до 1 березня 2016 року, визначена потреба у медикаментозному, санаторно-курортному лікуванні, реабілітаційному лікуванні в реабілітаційному відділенні санаторіїв.
Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих звязків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного звязку між попередніми умовами.
Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.
Згідно з розясненнями, даними в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.273-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 указаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган.
Судом установлено, що позивач працював у ДП «ВК «Краснолиманське», яке створене для підземного видобутку вугілля, і умови праці під землею є небезпечними та шкідливими. Втрата професійної працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, отже роботодавець не забезпечив створення нешкідливих не небезпечних умов праці.
Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами.
Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у звязку з ушкодженням здоровя, повязаним із виконанням трудових обовязків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих звязків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, акту розслідування нещасного випадку, акту про нещасний випадок, пов'язаного з виробництвом, довідок МСЕК.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності.
При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоровя, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу у медичній та соціальній допомозі, вік позивача.
Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судові витрати, що складаються з судового збору, так як позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від їх сплати.
Відповідно до ст. ст.153, 233, 234, 237-1 КЗпП України, керуючись ст. ст.15, 60, 88, 213-213,224 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» в дохід держави судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесяти однієї) гривні 20 копійок.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Г.В. Назаренко