Справа № 489/5463/16-ц
Номер провадження 2/489/2902/16
У Х В А Л А

Іменем України

04.11.2016 р. суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Тихонова Н.С., отримавши для розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє від свого імені та від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради про визнання незаконними та скасування розпорядження, Свідоцтва про право власності на нерухоме майно та його державну реєстрацію,

ВСТАНОВИВ:

02.11.2016 року Ленінським райсудом м. Миколаєва, під головуванням судді Тихонової Н.С., було постановлено рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, яка діє від свого імені та від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору недійсним, застосування правових наслідків недійсності. Вказаним рішенням судом позивачам було відмовлено у задоволенні позову.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є частиною національного законодавства України, гарантує кожному право на справедливий судовий розгляд при вирішенні питання щодо цивільних прав та обов`язків.

Підхід Конвенції до цього принципу правосуддя ґрунтується на двох аспектах: 1) чи є суд безстороннім у субєктивному плані, тобто чи відсутня особиста упередженість суддів; 2) чи наявні в обєктивному плані достатні зовнішні ознаки безсторонності та чи дотримані в конкретній ситуації гарантії безсторонності, які виключали б будь-які обґрунтовані сумніви з цього питання.

При розгляді цивільної справи ні у кого не повинно бути сумнівів в обєктивності та неупередженості суддів. Якщо є обґрунтовані підстави вважати, що суддя не буде безстороннім, цей суддя має бути усунутий від розгляду справи.

У звязку з цим частиною 1 статті 21 ЦПК України визначено однією з підстав відводу (самовідводу) судді обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим зїздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обовязком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним обєктивного рішення у справі.

Під час розгляду цивільної справи та виділені в самостійне провадження вказаного позову, суддею було висловлено думку стосовно взаємовідносин, які склались між учасниками процесу щодо предмету позову, який виділено в самостійне провадження.

За таких обставин, виходячи із зазначених вище положень Конвенції, для виключення будь-яких сумніві щодо моєї безсторонності та обєктивності, вважаю неможливим свою участь у розгляді даної справи.

Згідно п.4 ч.1ст.20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Згідно ч.1 ст.23 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у статтях 20,21,22 ЦПК України, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач, зобовязані заявити самовідвід.

Керуючись ст.ст.20 - 25 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заявити самовідвід судді по даній справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.С.Тихонова