Провадження № 2/537/936/2016
Справа № 537/3876/16-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.09.2016 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Дядечко І.І.,

при секретарі - Пшенишній В.А.,

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідачів ОСОБА_3 міської ради Полтавської області, виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради Полтавської області ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 міської ради Полтавської області, виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради Полтавської області, управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради, Комунального підприємства «Кременчукводоканал» ОСОБА_3 міської ради, міського голови міста Кременчука ОСОБА_6 про визнання протиправними та скасування розпорядження міського голови №394-КВ від 07.07.2016 року, поновлення на посаді, визнання таким, що укладений на невизначений строк трудовий договір від 09.11.2007 року, стягнення середнього заробітку за період вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, де, з урахуванням уточнень, просив суд визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови від 07.07.2016 року №394-КВ про звільнення його з посади генерального директора Комунального підприємства «Кременчукводоканал» ОСОБА_3 міської ради 07 липня 2016 року у звязку з припиненням повноважень посадової особи за п.5 ст.41 КЗпП України; поновити його на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» ОСОБА_3 міської ради на умовах, що були встановлені контрактом від 09.11.2007 року з генеральним директором Комунального підприємства «Кременчукводоканал» ОСОБА_5; визнати таким, що укладений на невизначений строк трудовий договір (контракт) від 09.11.2007 року з генеральним директором КП «Кременчукводоканал» ОСОБА_5 в силу положень ст. 39-1 КЗпП України; стягнути з відповідачів солідарно на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11.07.2016 року по день винесення рішення, стягнути з відповідачів солідарно 100000 гривень моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтував тим, що судовим рішенням його було поновлено на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» з 26.02.2016 року. На виконання вказаного рішення суду, 07.07.2016 року міським головою м. Кременчука було видано розпорядження № 393-КВ про поновлення його на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал». Вказав, що з моменту видачі розпорядження він фактично є поновленим на роботі безстроково. До своїх обовязків він приступив відразу, жодних перешкод йому ніхто не чинив. Він зареєстрував наказ по підприємству та відбув у службове відрядження. 11.07.2016 року він повернувся із службового відрядження та зі ЗМІ і від знайомих дізнався, що міським головою м. Кременчука ще 07.07.2016 року підписано ще одне розпорядження, яким його, нібито, звільнено з посади. Вважає, що відповідачі грубо порушують норми чинного законодавства про працю, оскільки поновивши його на посаді шляхом часткового виконання рішення суду міський голова м. Кременчука того ж дня незаконно видав розпорядження про його звільнення, з текстом якого його не ознайомлювали. Також в силу приписів ст. 39-1 КЗпП України він є таким, що безстроково прийнятий на посаду генерального директора КП «Кременчукводоканал», його контракт є безстроковим. При цьому відповідачі навіть не отримали дозвіл на звільнення від профспілкового комітету, членом якого він є. З огляду на отримання ним трудової книжки відповідачі помилково вважають, що його звільнили і з посад інженера управління та радника гендиректора, які він також обіймав у вказаному комунальному підприємстві. Незаконними діями відповідачів йому завдано моральної шкоди, оскільки він відчуває постійні моральні переживання, порушено його нормальний життєвий устрій, він відчуває хвилювання, нервує, що негативно вплинуло на стан його здоровя. Вважає, що оскільки порушення були допущені усіма відповідачами, середній заробіток та моральна шкода повинні стягуватися з них солідарно.

В судове засідання позивач повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представники позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 позов ОСОБА_5 підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у ньому.

Міський голова міста Кременчука ОСОБА_6 та представник комунального підприємства «Кременчукводоканал» ОСОБА_3 міської ради до судового засідання повторно не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, письмових заперечень проти позову не надсилали.

Представник відповідачів ОСОБА_3 міської ради Полтавської області, виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради Полтавської області ОСОБА_4 в судовому засіданні позов ОСОБА_5 не визнав. Суду пояснив, що дійсно 07.07.2016 року ОСОБА_5 розпорядженням міського голови поновлено на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» з 26.02.2016 року на умовах, встановлених контрактом від 09.11.2007 року. Отже, міським головою виконано судове рішення про поновлення позивача на посаді, що підтверджується постановою ДВС про закінчення виконавчого провадження. Цього ж дня розпорядженням міського голови ОСОБА_5 звільнено з посади з 07.07.2016 року у звязку з припиненням повноважень посадової особи за п.5 ст.41 КЗпП України, позивачеві виплачена вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Вважає, що посилання представників позивача на те, що ОСОБА_5 в силу ст. 39-1 КЗпП України є таким, що безстроково прийнятий на посаду і до нього не може застосовуватись п.5 ст. 41 КЗпП України, не заслуговують на увагу, оскільки припинення повноважень посадової особи є самостійною підставою для звільнення працівника й не повязане із строковістю чи безстроковістю контракту. Контракт завжди є строковим трудовим договором, що встановлено ч.3 ст.21 КЗпП України. При цьому звільнення працівника за п.5 ст. 41 КЗпП України не передбачає попереднього погодження з виборним органом, первиною профспілковою організацією, членом якої є працівник.

Представник управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_7 до судового засідання повторно не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, надіслала суду клопотання про розгляд справи без її участі та письмові заперечення на позов. В запереченнях вказала, що оскільки ОСОБА_5 був посадовою особою, відносно нього можуть бути застосовані положення п.5 ст.41 КЗпП України. Оскільки контракт, що укладався з ним власником, був строковим, після закінчення його дії міським головою правомірно прийнято розпорядження про звільнення позивача з посади гендиректора КП «Кременчукводоканал», а звільнення особи з вказаних підстав не потребує згоди виборного профспілкового органу. Заробітна плата генеральному директору комунального підприємства нараховується за рахунок частки доходу підприємства, а не за рахунок коштів міського бюджету, тому вважає, що вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу солідарно з усіх відповідачів також не підлягає задоволенню. Вказує, що підстави для стягнення моральної шкоди відсутні.

Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з'ясувавши всі обставини справи, приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 займав посаду генерального директора комунального підприємства «Кременчукводоканал» з 27.12.2001 року по 23.11.2010 рік. Розпорядженням виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради № 567-Р від 23.11.2010 року на підставі його заяви ОСОБА_5 звільнено з посади генерального директора КП «Кременчукодоканал» у звязку з переходом на виборну посаду згідно п.5 ст.36 КЗпП України. 24.11.2010 року розпорядженням виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради № 113К його було призначено на посаду заступника міського голови як такого, що був затверджений на посаду міською радою. Розпорядженням № 26-К від 09.02.2015 року позивача звільнено з обійманої посади заступника міського голови за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України. Також ОСОБА_5 21.04.2015 року прийнятий на посаду інженера управління КП «Кременчукводоканал», а з 26.05.2015 року - на посаду радника генерального директора КП «Кременчукводоканал». Вказані факти підтверджуються копією трудової книжки позивача та не заперечуються сторонами.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.07.2016 року, що набрало законної сили, позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_3 міської ради Полтавської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та стягнення моральної шкоди задоволено частково, в тому числі ОСОБА_5 з 26.02.2016 року поновлено на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» на тих же умовах, що були встановлені контрактом від 09.11.2007 року з генеральним директором КП «Кременчукводоканал». Рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

Письмовими доказами, а саме, копією трудової книжки, копією розпорядження міського голови № 393 К від 07.07.2016 року підтверджується, що на виконання рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.07.2016 року поновлено ОСОБА_5 з 26.02.2016 року на посаді генерального директора комунального підприємства «Кременчукводоканал» ОСОБА_3 міської ради на тих же умовах, що були встановлені контрактом від 09.11.2007 року з генеральним директором КП «Кременчукводоканал» ОСОБА_3 міської ради.

Згідно запису № 21 в трудовій книжці ОСОБА_5, позивача розпорядженням міського голови від 07.07.2016 року № 394-КВ звільнено з посади генерального директора комунального підприємства «Кременчукводоканал» ОСОБА_3 міської ради 07.07.2016 року у звязку з припиненням повноважень посадової особи згідно п.5 ст.41 КЗпП України.

Суду належним чином засвідчена копія розпорядження № 394-К від 07.07.2016 року надана сторонами не була, клопотань про витребування вказаного розпорядження сторони не заявляли, при цьому судом були розяснені права і обовязки сторін, в тому числі обовязок подання доказів та право витребування доказів, а також розяснені наслідки неподання доказів учасниками процесу. Разом з цим суд бере до уваги, що жоден з представників відповідачів не заперечував факту того, що ОСОБА_5 був звільнений з посади саме розпорядженням міського голови від 07.07.2016 року № 394-КВ з 07.07.2016 року у звязку з припиненням повноважень посадової особи згідно п.5 ст.41 КЗпП України. Суду також не надано і доказів ознайомлення позивача з текстом розпорядження.

Суд приходить до висновку, що вказане розпорядження є незаконним та підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

При вирішенні вказаного спору суд враховує, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст.17 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.

До повноважень міського голови законом (п.10 ч.4 ст.42 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні») віднесено в тому числі призначення на посади та звільнення з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів. Згідно ч.8 ст.59 вказаного Закону в тому числі міський голова в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Пунктом 5 частини 1 ст.41 КЗпП України визначено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб. Вказаний пункт був доповнений до статті 41 КЗпП України на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів" від 13 травня 2014 року, який набрав чинності 1 червня 2014 року.

Пункт 5 ч.1 ст.41 КЗпП України характеризується юридичною невизначеністю, внаслідок чого неможливо встановити коло таких посадових осіб, а також випадки та підстави (причини) припинення їх повноважень. Формулювання цього положення є загальним та не містить посилань як щодо змісту та обсягу поняття «посадових осіб», так і типу та організаційно-правових форм юридичних осіб, яких вони стосуються.

При цьому судом враховується, що метою прийняття Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів" було покращення інвестиційного клімату шляхом надання інвесторам (власникам) господарських товариств права звільняти посадових осіб (керівників, членів виконавчих органів) без зазначення причин, а також узгодження в цьому контексті норм трудового та господарського законодавства.

Також в пункті 9 пояснювальної записки до законопроекту № 4586 від 27 березня 2014 року вказувалося, що проект Закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів" не стосується соціально-трудової сфери та не потребує узгодження з уповноваженими представниками від всеукраїнських профспілок, їх об'єднань та всеукраїнських об'єднань організацій роботодавців.

Крім того, генеральний директор комунального підприємства не є посадовою особою господарського товариства, що також підтверджується і контрактом з генеральним директором КП «Кременчукводоканал» від 09.11.2007 року.

Отже, суд вважає, що можливість застосування відповідних правових норм до посадових осіб державних та комунальних закладів прямо суперечить меті та логіці Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів" та приходить до переконання, що вказана правова норма стосується господарських товариств, а, згідно статуту, комунальне підприємство «Кременчукводоканал» не є господарським товариством, при цьому позивач не є спеціальним суб'єктом, щодо якого може бути застосована вказана норма.

Крім того, суду позивачем надано копію наказу КП «Кременчукводоканал» від 07.07.2016 року, зареєстрованого по підприємству за № 360, за підписом генерального директора ОСОБА_5, відповідно до п.2 якого з метою належного впорядкування роботи підприємства та з огляду на службову необхідність генеральний директор відбуває в службове відрядження до м. Харків, до ТОВ «Еквік» на термін о закінчення переговорів. Дійсність наказу представником відповідача не ставилася під сумнів.

Суд також зазначає, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що відбувся факт припинення повноважень.

З цих підстав суд приходить до висновку, що розпорядження міського голови від 07.07.2016 року №394-КВ про звільнення ОСОБА_5 з посади генерального директора КП «Кременчукводоканал» ОСОБА_3 міської ради з 07 липня 2016 рокує незаконним та підлягає скасуванню.

Також згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених ст. ст. 43 і 43-1 КЗпП України. Звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, і членом якої є працівник. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі. Вільною профспілкою міста Кременчука надано обґрунтовану відмову у розірванні трудового договору за п.5 ст.41 КЗпП з генеральним директором КП «Кременчукводоканал» ОСОБА_5

Згідно ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Оскільки суд прийшов до висновку про незаконність звільнення позивача з посади, з метою відновлення його порушених прав слід поновити ОСОБА_5 на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» ОСОБА_3 міської ради на умовах, що були встановлені контрактом від 09.11.2007 року з генеральним директором Комунального підприємства «Кременчукводоканал» ОСОБА_5, з моменту незаконного звільнення, тобто з 07.07.2016 року.

Що стосується вимог позивача про визнання таким, що укладений на невизначений строк трудового договору (контракту) від 09.11.2007 року в силу положень ст. 39-1 КЗпП України, суд приходить до переконання, що вони задоволенню не підлягають.

Так, згідно ч.3 ст.21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно ст.39-1 КЗпП України якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

Відповідно до умов контракту з генеральним директором КП «Кременчукводоканал» від 09.11.2007 року, укладеного між ОСОБА_3 міською радою та ОСОБА_5, яким регулюються трудові відносини сторін, за два місяці до закінчення строку дії контракту він може бути за угодою сторін продовжений або укладений на інший строк (п.4.6). Пунктом 5.1 контракту визначено, що він діє з 01.01.2008 року до 02.01.2009 року.

Як вбачається зі змісту контракту, підписаного сторонами, він є строковим, укладався від імені власника ОСОБА_3 міською радою в особі міського голови ОСОБА_8 та ОСОБА_5, а в подальшому додатковими угодами продовжувався строк його дії.

Так, додатковою угодою до контракту з генеральним директором КП «Кременчукводоканал», укладеного 09.11.2007 року, 03.11.2010 року частину 2 преамбули контракту викладено в наступній редакції: ОСОБА_5 призначається на посаду генерального директора КП «Кременчукводоканал» на термін з 03.01.2011 року по 31.12.2015 року, а також продовжено термін дії контракту до вказаної дати.

На думку суду відсутні підстави для визнання таким, що укладений на невизначений строк трудового договору (контракту) від 09.11.2007 року, оскільки продовження трудових відносин після спливу строку контракту може мати місце за взаємною згодою сторін трудового договору.

Згідно ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Абзацом третім пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України 8 лютого 1995 року № 100, встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Згідно пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8, визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період.

Відповідно до абзацу 2,3 пункту 8 Порядку після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді, а середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23.10.2012 року № 6-87цс11.

Таким чином, при розрахунку середнього заробітку ОСОБА_5 за час вимушеного прогулу з 11.07.2016 року по час винесення рішення суд бере до уваги надану стороною довідку КП «Кременчукводоканал» № 07/5080 від 17.06.2016 року про середній розмір заробітної плати генерального директора КП «Кременчукводоканал» за період з 09.02.2015 року по 22.04.2016 року, та розрахунковий період з 11.07.2016 року по день винесення рішення суду, та приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_3 міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_5 підлягає стягненню сума заробітної плати, яка обчислюється, виходячи з середньоденного заробітку в розмірі 550,37 грн. х 60 роб. днів = 33 022 грн. 20 коп.

Оскільки з трудової книжки вбачається, що позивач ОСОБА_5 не звільнявся з посади радника генерального директора КП «Кременчукводоканал» та з посади інженера управління, що не спростовано в судовому засіданні представником відповідачів, то з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за вказаний час вимушеного прогулу з урахуванням отриманих сум на посаді радника генерального директора КП «Кременчукводоканал» та з урахуванням сум виплаченої вихідної допомоги, виплату якої сторони не заперечували, але відповідних письмових доказів суду не надали.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Позивачем в суді не доведено, що винними діями відповідачів йому завдано моральної шкоди, тому в задоволенні цих вимог також слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 11, 15, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ч. 3 ст. 21, п. 5 ч. 1 ст. 41, ч. 1, ч. 2 ст. 235, ст. 237-1 КЗпП України, ст. 17, п. 10 ч. 4 ст. 42, ч. 8 ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів», Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_3 міської ради Полтавської області, виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради Полтавської області, управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради, Комунального підприємства «Кременчукводоканал» ОСОБА_3 міської ради, міського голови міста Кременчука ОСОБА_6 про визнання протиправними та скасування розпорядження міського голови №394-КВ від 07.07.2016 року, поновлення на посаді, визнання таким, що укладений на невизначений строк трудовий договір від 09.11.2007 року, стягнення середнього заробітку за період вимушеного прогулу та моральної шкоди задовольнити частково.

Скасувати розпорядження міського голови від 07.07.2016 року №394-КВ про звільнення ОСОБА_5 з посади генерального директора Комунального підприємства «Кременчукводоканал» ОСОБА_3 міської ради 07 липня 2016 року.

Поновити ОСОБА_5 на посаді генерального директора Комунального підприємства «Кременчукводоканал» ОСОБА_3 міської ради на умовах, що були встановлені контрактом від 09.11.2007 року з генеральним директором Комунального підприємства «Кременчукводоканал» ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_3 міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_5 середній заробіток за період вимушеного прогулу з 11.07.2016 року по 30.09.2016 року включно в сумі 33 022 грн. 20 коп. (тридцять три тисячі двадцять дві грн.. 20 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 міської ради Полтавської області, виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради Полтавської області, управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради, Комунального підприємства «Кременчукводоканал» ОСОБА_3 міської ради, міського голови міста Кременчука ОСОБА_6 солідарно судовий збір на користь держави в сумі 1 102 грн. 40 коп.

Рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_5 на посаді генерального директора Комунального підприємства «Кременчукводоканал» допустити до негайного виконання.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.І.Дядечко

Повний текст рішення суду виготовлено 03.10.2016 року.