РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13889/15-ц

пр. № 2/759/636/16

15 січня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.;

секретаря Бандури Н.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 3043 грн. 60 коп. з яких, відшкодування витрат пов'язаних з ремонтом ТЗ у розмірі 2800 грн. 00 коп. із сплатою судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. та витрати на правовову допомогу. Посилаючись на ті підстави, що 16.05.2015 р. позивачем було припарковано автомобіль біля сусіднього під'їзду №1 по основному місцю свого проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Будь-яких знаків, що забороняють паркування автомобіля були відсутні. Повертаючись через 50 хвилин було виявлено на капоті написано крейдой напис про заборону паркування. Працівниками міліції Святошинського РУ ГУ МВС України складено висновок згідно якого зі слів свідка ОСОБА_4 встановлено, що саме відповідач здійснила зазначений напис, на зауваження свідка не реагувала. На підставі ст. 1187 ЦК просив позовну заяву задовольнити.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, пояснивши, що автомобіль досі не відремонтований але складений ТОВ «Едем-авто» рахунок фактура на здійсненя ремонтних робіт є в наявності.

Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, надавши заперечення у письмовому вигляді, позовні вимоги вважають безпідставними.

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля «Хюндай Соната» д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору.

16.05.2015 р. позивачем було припарковано автомобіль біля сусіднього під'їзду №1 за адресою по вул. Уборевича, 20 у м. Києві.

27.05.2015 р. старшим лейтенантом міліції Святошинського РУ ГУ МВС України складено висновок згідно якого зі слів свідка ОСОБА_4 встановлено, що саме відповідач здійснила зазначений напис, не реагувавши на зауваження свідка. Відповідач від надання показань відмовилася згідно ст. 63 Конституції України (а.с. 4).

04.08.2015 р. за зверненням позивача ТОВ "Едем-авто" складено рахунок №ЕСВ0005362 на здійсненя ремонтних робіт на загальну суму 2800 грн. 00 коп. (а.с. 5).

В спірному випадку правовідносини між сторонами є деліктними, оскільки виникли у зв'язку із спричиненням шкоди, а тому регулюються Главою 82 ЦК України.

Згідно частини 1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Тобто, законодавець визначає про відшкодування у деліктних правовідносинах саме матеріальної шкоди, а не вартості відновлюваного ремонту, оскільки ці поняття мають різний юридичний зміст.

Так, відновлюваний ремонт - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого майна, а матеріальний збиток - це з технічної точки зору вартісне значення реальних витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження його майна з урахуванням його фізичного зносу.

З правового аналізу змісту зазначеної норми матеріального закону випливає висновок про те, що підставою для майнової відповідальності особи є сукупність наступних складових: 1) неправомірність рішень, дій або бездіяльності особи, 2) існування майнової шкоди та 3) причинний зв'язок між неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особи та спричиненою майновою шкодою.

Тобто, саме ці обставини, в тому числі вина відповідача в пошкодженні автомобіля та розмір саме матеріальної шкоди, підлягають доказуванню в даній цивільній справі.

Письмовими доказами та показами свідка ОСОБА_4, яка в той день працювала консьержем біля під'їзду де був припаркований автомобіль позивача встановлено, що мало місце написання крейдою на капоті автомобіля позивача саме відповідачем.

Про здійснення відповідачем напису вказано у висновку від 27.05.2015 р. складеного старшим лейтенантом міліції Святошинського РУ ГУ МВС України, але зі слів свідка.

Аналізуючи такі докази щодо вини відповідача у здійсненні шкоди позивачу, суд приходить до висновку, що вина відповідача не є доведеною належними і допустимими доказами в їх розумінні згідно ст.ст. 58, 59 ЦПК України.

Однак, згідно ч. 1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Враховуючи те, що відповідач визнала свою вину у здійсненні напису на автомобілі позивача, суд визнає цю обставину встановленою відповідно до правил частини 1 ст.61 ЦПК України.

Щодо розміру відшкодування матеріальної шкоди, суд приходить до наступного.

Так, доказом розміру матеріальної шкоди позивачем надано рахунок №ЕСВ0005362 ТОВ «Едем-авто» від 04.08.2015 р. про вартість відновлюваного ремонту автомобіля у розмірі 2800 грн. 00 коп.

Проте, у відповідності на адвокатський запит ТОВ «Едем-авто» повідомляє, що позивач не звертався до Товариства щодо отримання будь-яких робіт (послуг) (а.с.32).

Аналізуючи даний документ на предмет належності і допустимості доказів відповідно до ст.ст. 58, 59 ЦПК України, суд враховує обставини справи про те, що по-перше, оцінювачем визначено розмір відновлюваного ремонту, а не розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню згідно правил ст.1166 ЦК України, по-друге, з рахунку не вбачається причинного зв'язку між написанням крейдою на капоті автомобіля, яке мало місце 16.05.2015 р. і розміром відновлюваного ремонту, оскільки рахунок не містить посилання дати і причинного зв'язку виявлених пошкоджень, по-третє, дата оцінки у рахунку вказана 04.08.2015 р., тобто, майже через три місяці після факту написання і за цей проміжок часу автомобіль позивача міг зазнати інших пошкоджень, по-четверте, складання рахунку та огляду автомобіля проводилось поза межами цивільної справи, на замовлення самого позивача і без попередження суб'єкта оцінювання про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Вказані вище обставини у їх сукупності виключають для суду можливість зробити висновок про те, що розмір матеріальної шкоди, спричиненої позивачу, з вини відповідача, є встановленим.

Тобто, такі складові як розмір матеріальної шкоди і причинний зв'язок між шкодою і виною відповідача в даному спорі не встановлені належними і допустимими доказами, у зв'язку із чим в даному спірному випадку правові підстави для застосування ст.1166 ЦК України відсутні.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог щодо матеріальної шкоди в судовому засіданні належними і допустимими доказами, зокрема, не доведеність сукупності обставин, які відповідно до ст.1166 ЦК України можуть бути правовими підставами для зобов'язання відшкодувати матеріальну шкоду в деліктних правовідносинах, а тому суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити у зв'язку з його недоведеністю.

Враховуючи ті обставини, що суд прийшов до висновку про відмову в позові по суті, похідні вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, також, не підлягають задоволенню.

У зв'язку з відмовою в позові, судові витрати відшкодуванню позивачу, згідно ст.88 ЦПК України не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319, 322, 1166, 1167 ЦК України; ст.ст. 10, 11, 30, 57-61, 88, 179, 209, 212-215, 218, 223, 360-7 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: