АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/97/16 Головуючий 1 інст. - Гаврилюк С.М.
Справа № 639/9064/14-ц
Категорія: договірні Доповідач - Котелевець А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Шаповал Н.М., Кіпенка І.С.,

за участю секретаря - Варюшичевої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 травня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

в с т а н о в и л а:

В вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ «КБ «ПриватБанк») в особі свого представника Шевченка Юрія Олександровича звернулося у суд із позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

На обґрунтування позивач вказав, що 11 серпня 2006 року укладено Договір № SAMDN3959, відповідно до умов якого Закрите акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі - ЗАТ «КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», надав ОСОБА_5 кредит в розмірі 2 000 доларі США 00 центів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18,00% на суму залишку заборгованості.

Однак умови кредитного договору виконані не були, у зв'язку чим станом на 09 вересня 2014 року виникла заборгованість в загальному розмірі 8 205 доларів США 21 цент (1 971 долар 67 центів - заборгованість за тілом кредиту, 5 445 доларів США 98 центів - заборгованість по процентам за користування кредитом, 360 доларів США 00 центів - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом, 38 доларів 68 центів - штраф (фіксована частина), 388 доларів США 88 центів - штраф (процентна складова).

Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» суму в розмірі 8 205 доларів США 21 цент та 1 060 грн. 61 коп. судового збору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Спадкоємцем першої черги після його смерті є донька ОСОБА_3, яка фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживала на час відкриття спадщини зі спадкодавцем та проживає на даний час в будинку АДРЕСА_1.

В уточнених вимогах позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 в загальному розмірі 7 173 долари США 24 центи, що еквівалентно 57 335 грн. 71 коп. (1 971 долар 67 центів, що еквівалентно 15 759 грн. 55 коп., - заборгованість за тілом кредиту, 4 440 доларів США 42 центи, що еквівалентно 35 492 грн. 27 коп., - заборгованість по процентам за користування кредитом, 360 доларів США 00 центів, що еквівалентно 2 877 грн. 47 коп., - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом, 62 долари 55 центів, що еквівалентно 500 грн. 00 коп., - штраф (фіксована частина), 338 доларів США 60 центів, що еквівалентно 2 706 грн. 42 коп. - штраф (процентна складова) та 1 060 грн. 61 коп. судового збору.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 травня 2015 року в задоволенні позову ПАТ «КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 - представник ПАТ «КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм процесуального, матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зокрема зазначає, що наявність майна, належного померлому на праві власності померлому, судом не з'ясовано; ОСОБА_3 в установлений законом строк не відмовилась від спадщини, тому на підставі статті 1281 ЦК України вимоги кредитора підлягають задоволенню в межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Відповідачка з заявою про перегляд заочного рішення до суду першої інстанції не зверталась, заперечень на апеляційну скаргу не надала.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позову. Однак погодитись з таким висновком не можна, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; неправильно застосував норми матеріального права.

За статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначені вимоги закону залишились поза увагою суду першої інстанції.

Матеріали справи свідчать, що 11 серпня 2006 року укладено Договір № SAMDN3959, відповідно до умов якого ЗАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «ПриватБанк», надало ОСОБА_5 кредит в розмірі 2 000 доларі США 00 центів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18,00% на суму залишку заборгованості.

Однак умови кредитного договору виконані не були, у зв'язку чим станом на 09 вересня 2014 року виникла заборгованість в загальному розмірі 8 205 доларів США 21 цент (1 971 долар 67 центів - заборгованість за тілом кредиту, 5 445 доларів США 98 центів - заборгованість по процентам за користування кредитом, 360 доларів США 00 центів - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом, 38 доларів 68 центів - штраф (фіксована частина), 388 доларів США 88 центів - штраф (процентна складова).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Спадкоємцем першої черги після його смерті є донька ОСОБА_3, яка фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживала на час відкриття спадщини зі спадкодавцем та проживає на даний час в будинку АДРЕСА_1.

На момент смерті позичальника загальна сума боргу за договором № SAMDN3959 склала 7 173 долари США 24 центи, що еквівалентно 57 335 грн. 71 коп. (1 971 долар 67 центів, що еквівалентно 15 759 грн. 55 коп., - заборгованість за тілом кредиту, 4 440 доларів США 42 центи, що еквівалентно 35 492 грн. 27 коп., - заборгованість по процентам за користування кредитом, 360 доларів США 00 центів, що еквівалентно 2 877 грн. 47 коп., - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом, 62 долари 55 центів, що еквівалентно 500 грн. 00 коп., - штраф (фіксована частина), 338 доларів США 60 центів, що еквівалентно 2 706 грн. 42 коп. - штраф (процентна складова).

Порядок пред'явлення вимог кредиторів до спадкоємців боржника регламентується статтею 1281 ЦК України.

Так, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно інформації, наданої П'ятою Харківською державною нотаріальною конторою, спадкова справа № 790/2013 заведена на підставі претензії кредитора ТВБВ філії - Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» № 10020/0408. Інших заяв про прийняття та про відмову від прийняття спадщини в матеріалах справи немає, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а. с. 67-68).

За ч. 1 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з час у відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1269 ЦК України).

Частинами першими статей 1297, 1299 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють держану реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу).

Невиконання спадкоємцями вимог закону щодо оформлення та реєстрації спадкового майна не може бути підставою для відмови у задоволенні позову в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Позивач своєчасно та в установленому законом порядку звернувся з вимогами про стягнення заборгованості.

За статтями 253, 256, 257 ЦК України загальна позовна давність, у межах якої особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Із розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж в розмірі 40 доларів США 00 центів померлим зроблено 03 грудня 2007 року (а. с. 104-108). Ця обставина сторонами не оспорюється.

Отже, у ПАТ «КБ «Приватбанк» виникло право пред'явити вимогу до боржника про виконання порушеного зобов'язання щодо повернення кредиту, починаючи з 04 грудня 2007 року протягом наступних трьох років. Проте позов пред'явлено лише 16 вересня 2014 року, тобто після сплину строку позовної давності, встановленої законом.

Однак, за правилами частин 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесенням ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

По даній справі рішення ухвалено за правилами глави 8 ЦПК України «Заочний розгляд справи».

Заява відповідачки про застосування строку позовної давності в матеріалах справи відсутня. Не заявлено нею про застосування строку позовної давності і в суді апеляційної інстанції.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника позивача відкрито 22 червня 2015 року.

Згідно ч. 1 ст. 303-1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом двох місяців з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду.

Справа призначалась до розгляду в суді апеляційної інстанції неодноразово. За даними адресно-довідкового бюро при ГУ МВС України в м. Харкові ОСОБА_3 значиться зареєстрованою в б. АДРЕСА_1. Однак від отримання повісток ухиляється. Будинок зачинено.

Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Враховуючи те, що справа неодноразово відкладалася у зв'язку з неявкою в судове засідання відповідачки, яка недобросовісно здійснює свої процесуальні права і виконує процесуальні обов'язки, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу за її відсутності. Це не позбавляє ОСОБА_3 можливості звернутися з заявою про перегляд заочного рішення до суду першої інстанції та заявити про застосування строку позовної давності.

Докази необізнаності ОСОБА_3 про спадщину матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Померлому ОСОБА_5 належала на праві власності ? частина житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1. Згідно Звіту про оцінку майна № МN08-160125-001, складеного фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6, ринкова вартість цього будинку без ПДВ складає 3 862 451 грн. 00 коп.; ринкова вартість ? частини об'єкта оцінки без ПДВ складає 1 931 226 грн. 00 коп.

Оскільки борг на день смерті ОСОБА_5 складав суму в розмірі 57 335 грн. 71 коп., що еквівалентно 7 173 долари США 24 центи, позов ПАТ «КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню в повному обсязі - в межах майна, прийнятого у спадщину.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 24 вересня 2014 року № 6-145цс14.

Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Оскільки ПАТ «КБ «ПриватБанк» унесений до Державного реєстру банків 19 березня 1992 року за № 92 та має Банківську ліцензію № 22 від 05 жовтня 2011 року на право надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», з ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню сума в розмір 7 173 долари США 24 центи.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно квитанцій на а. с. 1, 171 позивачем сплачено судовий збір в загальному розмірі 1 333 грн. 29 коп. (1 061. 61 коп. + 271 грн. 68 коп.).

Оскільки судові витрати документально підтверджені, сума в розмірі 1 333 грн. 29 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. п. 1, 4, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 травня 2015 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» суму в розмірі 7 173 долари США 24 центи (сім тисяч сто сімдесят три долари США 24 центи) та 1 333 грн. 29 коп. (одна тисяча триста тридцять три грн. 29 коп.) судових витрат.

Рішення набирає законної сили негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Котелевець А.В.

Судді Кіпенко І.С.

Шаповал Н.М.