Провадження № 2/761/1887/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарі - Данилевській Є.П.

розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання незаконним розпорядження та свідоцтва про право власності на житло, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2015 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання незаконним розпорядження та свідоцтва про право власності на житло.

У січні 2016 року на виконання ухвали суду позивач уточнила позовні вимоги (а.с. 74), у яких зазначила, що предметом спору є Розпорядження Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 12.10.2006 року про приватизацію відповідачами, кімнати № 5 (далі кімната № 5) у квартирі АДРЕСА_1

Позивач зазначила, що у оспореному Розпорядженні органу приватизації Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації (далі ШРДА) № 6634 від 12 жовтня 2006 року «про приватизацію відповідачами квартири АДРЕСА_1, кімната № 5 та передачу у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4, кімнати № 5 квартири №54, із зазначенням розміру загальної площі - 37,08 кв.м. (житлова-26,7 кв.м.) та балкон - 0,77 кв.м.». (а.с. 105)

Між тим, позивач стверджує, що зазначена кімната № 5 складається фактично з двох кімнат: площею 16,9 кв. м., та площею 9,5 кв. м., в кв. 54, що складає 42/100 частини квартири, у будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_8, зазначає, що загальна площа спільної часткової власності складає 37,08 кв. м., що не відповідає дійсності.

Позивачка та її син є власниками зареєстрованих на неї та сина у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна (далі-КМБТІ) - 20/100 частин квартири №54 у рівних частках на підставі договору купівлі продажу від 19.06.2001 року. Як вказано у договорі: кімнати загальною площею 17,30 кв.м, житлова площа 12,20 кв.м.. (а.с. 76, 77)

У зв'язку із отриманням нею 17 серпня 2013 року пропозиції співвласників квартири № 5, відповідачів про намір продати 42/100 частини квартири № 5 по АДРЕСА_1, що складають 37,08 кв.м. загальної площі, позивач з огляду на розміри загальної площі квартири №54 вказані у плані наданому БТІ площу шляхом порівняння з розрахунками загальної площі у пропозиції ОСОБА_8, встановила, що вказані різні параметри площі приміщень, неправильність яких ущемляє її інтереси, як співвласника, тому звернулась до суду з даним позовом з метою встановлення розмірів приміщень та визначення та дійсного розміру площі приміщень, яка належать відповідачам та відповідності параметрам вказаним у оспореному Розпорядженні.

Квартира № 54 складається із п'яти житлових кімнат, у кожній кімнаті є свій електричний лічильник. У загальному користуванні є кухня, туалет та душ.

Згідно із листом КМБТІ від 5 липня 2011 року первинна інвентаризація квартири під номером АДРЕСА_1 проводилася у 1964 році, поточні інвентаризації квартири проводилися 2001, 2005 і 2006 роках та надало копію плану квартири.

У відповідності до плану квартири БТІ від 2006 року, відповідачам належить кімната під № 6, яка по ширині складає 3,09 м, а по довжині складає 4,95 м., а значить площа цієї кімнати - 15,29 кв. м.

Отже, зазначена у Розпорядженні ШРДА загальна площу 37,08 кв.м. не відповідає дійсності, що є підставою для визнання Рішення про приватизацію житла незаконним та визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним.

Враховуючи вищевикладене позивач просила:

- визнати незаконним розпорядження № 6634 від 12 жовтня 2006 року видане Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про приватизацію кімнати № 5 в кв. 54 42/100 частин у будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_8;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на кімнату №5 в кв.54, що складає 42/100 частин будинку по АДРЕСА_1 видане на ім'я ОСОБА_7 та ОСОБА_10 Шевченківською районною у місті Києві державною адміністрацією,

- стягнути солідарно з відповідачів на її користь сплачений судовий збір.

У запереченнях проти позову представник ШРДА по суті позовних вимог зазначила (а.с. 142), що згідно із ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі Закон) передача квартир у власність громадян оформлюється свідоцтвом про право власності на квартиру, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. У цій же статті передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, які не мають права відмовити мешканцям квартир у приватизації займаного ними житла.

Відповідно до чинного на той час Закону, приватизація ОСОБА_7 42/100 частини квартири АДРЕСА_1 кімната № 5 на підставі розпорядження органу приватизації ШРДА № 6634 від 12.10.2006 року та видача свідоцтва про право власності на житло Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 12.10.2006 року були проведені у відповідності до діючого законодавства

Пунктом 7 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженим Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 р. № 56 (далі Положення) передбачено у розмір загальної площі, що належить кожному наймачеві у квартирі, де мешкають два і більше наймачів, визначається як сума площ займаних жилих кімнат з урахуванням площі балконів, лоджій та терас і площі підсобних приміщень квартири, яка розподіляється між всіма наймачами пропорційно площі займаних ними жилих кімнат.

А тому у свідоцтві про право власності вказано частину загальної площі, що передається у власність мешканцям, які використовують житлові кімнати комунальної квартири з урахуванням площі балконів, лоджій та терас і площі підсобних приміщень квартири (кухня, вбиральня, душова).

За змістом позовних вимог позов пред'явлено стосовно кімнати № 5 квартири № 5, яка з 2006 року, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_7 та ОСОБА_10 Однак позивач не надала правових обґрунтовань на підтвердження її вимог до ШРДА та не вказала по суті справи які права позивача порушені діями адміністрацією при прийнятті Розпорядження, яке було видано у відповідності зі ст. 106 Житлового кодексу Української РСР, якою передбачено, що повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача.

При цьому, з приводу розбіжностей, на які посилається позивач у загальній площі квартири у свідоцтві про право власності на житло від 12.10.2006, виданого ШРДА та у висновку експерта Українського центра судових експертиз ОСОБА_11, то питання технічної інвентаризації не відносяться до повноважень адміністрації, отже не є підставою для скасування прийнятого у 2006 році Розпорядження.

Враховуючи викладене, керуючись Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 106 Житлового кодексу Української РСР Шевченківська районна у м. Києві державна адміністрація, просить суд, відмовити в задоволенні позову.

У січні 2016 року надійшли заперечення ОСОБА_7 (а.с. 57), яка пояснила, що у 2006 році за її зверненням до ШРДА щодо реалізації права на приватизацію приміщень кімнати № 5 у комунальній квартирі №54 гуртожитку, якими вона користується за договором найму прийнято.

Розпорядженням органу приватизації ШРДА № 6634 від 12.10.2006 року, про приватизацію кімнати №5, зазначено про передачу її родині у приватну спільну сумісну власність приміщення комунальної квартири (42/100) за адресою: АДРЕСА_1, кімнати № 5, загальною площею 37,8 кв. м. (житлова площа 37,6 та балкони - 077) кв. м. (а.с. 105)

На підставі Розпорядження отримано свідоцтво про право власності від 12.10.2006 року, у якому відповідно до Розпорядження зазначені параметри наданої площі «42/100 частин у квартирі 54, кімната № 5, загальна площа 37,08 кв.м. (а.с. 104).

Як стверджує відповідач зазначений розмір кімнати № 5 у оспореному Розпорядженні органу приватизації ШРДА № 6634 від 12.10.2006 року та свідоцтві про право її власності від 12.10.2006 року є загальною площею приміщень, якими вона користувалась за договором найму, тому посилання позивача на неправильність зазначених у оспорених документах параметрів квартири спростовуються документами, на підставі яких були здійснені розрахунки (довідкою КМБТІ, технічним паспортом від 2006 року (а.с. 60) та технічними паспортами виданими на решту кімнат квартири № 54, що підтверджено копіями плану квартири).

Крім того, просила прийняти до уваги, що викладені позивачем доводи та обставини не свідчать про те, що реалізація відповідачем у 2006 році права на приватизацію житлового приміщення вплинула на обсяг раніше набутих позивачем у 2001 році прав при укладенні договору купівлі-продажу 20/100 частин квартири.

У заяві про доповнення позовних вимог, наданій 12.05.2016 року позивач зазначила, що на час приватизації спірної кімнати у ОСОБА_4 не було ордеру та договору найму житлового приміщення відповідь 3359/3 від 13 жовтня 2014 року з Шевченківської районної державної адміністрації міста Києва на адвокатський запит стосовно кімнати № 5 у АДРЕСА_2 про те, що договір найму відсутній, на підтвердження надано копію адвокатського запиту № 26 від 30.09.2014 року та відповідь. А також у витребуваних судом матеріалах справи про приватизацію житла ОСОБА_4 відсутні копія ордеру або договору найму житлового приміщення, які є підставою для приватизації, а тому вважає спірне розпорядження видане на ім'я ОСОБА_3 є незаконним, що є підставою для визнання розпорядження недійсним.

Посилаючись на ст.321 ЦК України, ст.61 Житлового кодексу України, ст. 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", просила визнати недійсним оспорений правочин з підстав ч.3 ст.215 ЦК України.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги з посиланням на обставини та правові обґрунтування викладені у позовній заяві та доповненнях до неї, просили поновити строк позовної давності для пред'явлення позову.

Представник Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації у судовому засіданні заперечив проти позову із врахуванням викладених у письмових поясненнях правових обґрунтувань заперечень, наголошуючи, зокрема на тому, що позивачем не вказано мотиви її вимог до ШРДА з посиланням на порушення її особистого немайного права та інтересу - яка норма права порушена прийняттям оспореного Розпорядення та виданого свідоцтва на приватизацію житла відповідачеві, та не надала доказів, які відносно неї порушені права розпорядженням ШРДА на отримання кімнати у комунальній квартир відповідачем.

Відповідач ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримала заперечення проти позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, зокрема зазначивши стосовно посилання на розбіжності та невідповідності розмірів жилої площі, вважаючи, що позивачем не надані достовірні докази отримані шляхом обслідування та обміром приміщень які б спростували розміри площі у діючих на даний час документах, що були підставою для прийняття ос порених актів. А також вона стверджувала, що реалізація відповідачем у 2006 році права приватизації житлового приміщення не вплинула на обсяг прав набутих позивачем у 2001 році при укладенні договору купівлі-продажу 20/100 частин квартири. Нею не оспорюється питання порушення шляхом ущемлення права на житлові приміщення, які вона займає або перешкоджання у їх користуванні.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представників сторін, які з'явились, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Як вбачається із матеріалів справи, Розпорядженням Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації № 6634 від 12.10.2006 року (далі розпорядження) про приватизацію квартири за адресою АДРЕСА_3, кімнати №5, вирішено передати ОСОБА_3, ОСОБА_4 у приватну спільну сумісну власність приміщення комунальної квартири (42/100) за адресою: АДРЕСА_4, кімнати № 5, загальною площею 37,8 кв.м. (житлова площа 26,70 балкони - 077) кв.м. (а.с. 105)

На підставі Розпорядження отримано свідоцтво про право власності від 12.10.2006 року, у якому відповідно до Розпорядження зазначені параметри наданої площі "42/100 частин у квартирі 54, кімната № 5, загальна площа 37,08 кв.м." (а.с. 104). Як стверджує відповідач зазначений розмір кімнати № 5 є загальною площею, яка надана у приватизацію відповідачу.

Встановлено, що квартира під номером АДРЕСА_1 загальна площа складає 88 кв.м. та житлова площа 63,1 кв.м. є комунальною, має житлові кімнати, загальну кухню, туалет та душ, кожна кімната має свій електричний лічильник та особовий рахунок за сплату споживчої електроенергії.

Згідно із документами власниками, проживаючими у квартирі 54 є мешканці, яким належать на праві власності відповідно: 20/100 частин ОСОБА_13, ОСОБА_14 (у рівних долях); 42,100 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (у рівних долях) та 21/100 - ОСОБА_5 (на даний час передана ОСОБА_6

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_13, власник кімнати №2 (20/100 частин квартири) зазначила, що предметом спору є незаконність Розпорядження ШРДА та свідоцтва про право власності від 12.10.2006 року та посилаючись на недостовірність даних щодо визначення розміру площі приміщення №5, виділеного ОСОБА_7, що порушує її права як співвласника квартири. Тому вона подала позов на захист свого особистого права та інтересу з вимогами про визнання недійсним зазначеного Розпорядження ШРДА від 12.10.2006 року та свідоцтва про право власності від 12.10.2006 року на 42,100 частини квартири 54 (кімната 5) виданих ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Як встановлено судом, за договором купівлі-продажу від 5 липня 2001 року укладеним між ОСОБА_15 та ОСОБА_1 та її сином, ОСОБА_14 останні стали співвласниками квартири АДРЕСА_1 яка є спільною частковою власністю квартири № 54, у якій позивачам належить на праві спільної сумісної власності 20/100 частин квартири № 54, що підтверджено копіями договору купівлі-продажу та реєстраційного напису КБТІ № д 619-9, внесеного у реєстрову книгу КБТІ № д 619-9 квартира АДРЕСА_1.

У зв'язку із отриманням позивачем 17 серпня 2013 року пропозиції співвласників квартири № 5, відповідачів про намір продати 42/100 частини квартири № 5 по АДРЕСА_1, вказана площа 37,08 кв.м, позивач з огляду на розміри загальної площі квартири №54, зазначені у плані наданому БТІ на запит позивача шляхом порівняння з розміром площі квартири ОСОБА_8, зазначеної у їх пропозиції - вважає неправильними розрахунки площі належних відповідачам приміщень, у яких збільшено розмір площі приміщень, така неправильність ущемляє її інтереси, як співвласника. Тому вона звернулась з позовом для встановлення та визначення дійсного розміру приміщень зазначених у Розпорядженні та свідоцтві з метою захисту порушеного права шляхом визнання незаконним розпорядження ШРДА № 6634 від 12 жовтня 2006 року про приватизацію та свідоцтва про право власності ОСОБА_8 на кімнати № 5, яка складає 42/100 частин квартири 54 у будинку по АДРЕСА_1.

Згідно із положеннями Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду" передача кімнат у гуртожитках громадянам, які визначені частиною 5 статті 2 цього Закону, здійснюється з одночасною передачею у спільну сумісну власність площ загального користування. (ч.1 ст.3)

Право на приватизацію кімнат у гуртожитку державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих гуртожитках. (ч.2 т.5)

Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку

або з частковою доплатою один раз. (ч.5)

Незалежно від розміру загальної площі безоплатно передаються у власність громадян займані ними квартири (будинків). (ст.6)

З пояснень представника Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації встановлено, що ОСОБА_7 приватизувала 42/100 частин квартири АДРЕСА_1 кімната № 5 у відповідності до чинного на той час законодавства. Приватизація кімнати № 5 квартири № 54, яка є комунальною (загального користування), була здійснена на підставі Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" і в порядку, передбаченому Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженим Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 р. № 56, а отже, немає підстав для визнання їх незаконними.

Статею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Як вказано у цій же статті органи приватизації, що здійснюють, приватизацію державного житлового фонду, мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру (будинок), кімнати у гуртожитку.

За Розпорядженням Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації № 6634 від 12.10.2006 року та виданим на підставі Розпорядження свідоцтвом про право власності від 12.10.2006 року з 2006 року приміщення кімнати № 5 у комунальній квартирі №54 гуртожитку, якими вона користується за договором найму перебуває у приватній власності ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у зв'язку із передачею ОСОБА_3, ОСОБА_4 у приватну спільну сумісну власність приміщення комунальної квартири (42/100) за адресою: АДРЕСА_1 кімнати № 5, загальною площею 37,8 кв.м. (житлова площа 26,70 балкони - 077) кв.м. (а.с. 105)

Позивачка просила визнати недійсним Розпорядження Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 16.06.2006 № 1096 про зміну договорів найму на житлові приміщення ОСОБА_7 на 2 кімнати житловою площею 26,70 кв.м. комунальної квартири АДРЕСА_1 посилаючись на те, що дане розпорядження нібито порушує право Позивача на отримання кімнати у комунальній квартирі.

Разом з тим, представник ШРДА стверджує, що Шевченківська районна у м. Києві державна адміністрація видала оспорене розпорядження у відповідності зі ст. 106 Житлового кодексу Української РСР, якою передбачено, що повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача.

При проведенні приватизації кімнати № 5 відповідачем дотримано порядку, встановленого Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженим Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 р. № 56. Так, відповідно до пункту 7 вказаного Положення, розмір загальної площі, що належить кожному наймачеві у квартирі, де мешкають два і більше наймачів, визначається як сума площ займаних жилих кімнат з урахуванням площі балконів, лоджій та терас і площі підсобних приміщень квартири, яка розподіляється між всіма наймачами пропорційно площі займаних ними жилих кімнат. У свідоцтві про право власності ОСОБА_7 та ОСОБА_10 вказується частина загальної площі, що передається у власність мешканцям, які використовують житлові кімнати комунальної квартири з урахуванням площі балконів, лоджій та терас і площі підсобних приміщень квартири (кухня, вбиральня, душова).

З приводу розбіжностей у загальній площі квартири у свідоцтві про право власності на житло від 12.10.2006, виданого Шевченківської районною у м. Києві державною адміністрацією та у висновку експерта Українського центра судових експертиз ОСОБА_11 представник ШРДА зазначила, що питання технічної інвентаризації не відносяться до повноважень адміністрації.

У додаткових поясненнях до позову позивач посилалася на протиправне позбавлення її права на безперешкодне користування своїм майном та право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи зібрані докази у їх сукупності, встановив наступне.

Розпорядженням органу приватизації ШРДА № 6634 від 12.10.2006 року, про приватизацію кімнати №5 передано відповідачам у приватну спільну сумісну власність приміщення комунальної квартири (42/100) за адресою: АДРЕСА_1, кімнати № 5, загальною площею 37,8 кв.м. (житлова площа 37,6 та балкони - 077) кв.м. (а.с. 105) На підставі Розпорядження ними отримано свідоцтво про право власності від 12.10.2006 року, у якому відповідно до Розпорядження зазначені параметри наданої площі 42/100 частин у квартирі54, кімната № 5,загальна площа 37,08 кв.м. (а.с. 104).

Як стверджує відповідачка зазначений розмір кімнати № 5 є загальною площею приміщень, якими вона користувалась за договором найму, що надані згідно із законодавством про приватизацію.

За змістом п.6.2 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженим Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 р. № 56 у комунальній квартирі, де мешкають декілька наймачів загальна площа, що передається у власність визначається як сума площ, займаних наймачами жилих кімнат з урахуванням коефіцієнтів приміщень, віднесених до нежилої площі.

Відповідач пояснила, що вона та ОСОБА_8 займали кімнати № 1 та № 5, тому загальна площа 37,8 кв.м. зазначена у свідоцтві про право власності виданим органом приватизації на підставі Розпорядженняґ від 12.10.2006 року обчислена з врахуванням всіх приміщень, які законно займали мешканці.

Тому відповідачка стверджує, що посилання позивача на неправильність зазначених у оспорених документах параметрів квартири спростовуються документами, на підставі яких були здійснені розрахунки на час приватизації (довідкою КМБТІ, технічним паспортом від 2006 року (а.с. 60) та технічними паспортами виданими на решту кімнат квартири № 54, що підтверджено копіями плану квартири). (а.с. 149-156)

Посилаючись на довідку КМБТІ про розмір загальної площі квартири, яка складає 88 кв. м. та житлова площа - 63,1 кв. м. та інші документи, зокрема технічні паспорти, копії планів, а також на інформаційну довідку КМБТІ.

Крім того, суд вважає обґрунтованим посилання відповідачки, на те, що викладені позивачем доводи та обставини не свідчать, що реалізація відповідачем у 2006 році права на приватизацію житлового приміщення вплинула на обсяг раніше набутих позивачем у 2001 році прав при укладенні договору купівлі-продажу 20/100 частин квартири.

Оскільки Розпорядження № 6634 від 12.10.2006 року Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про приватизацію кімнати № 5 в кв.54, зазначена кімната має загальну площу 37,08 кв.м. (житлова- 26,70 кв.м. балкони - 0,77 кв.м.) в кв. 54 42/100 частин у будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4, то посилання позивача на розбіжності стосовно розмірів площі квартири з огляду на надані документи, суд вважає недоведеними, оскільки згідно із матеріалів справи слідує,що достовірних доказів на підтвердження позовних вимог позивача визнання незаконним розпорядження та свідоцтва про право власності на житло не встановлено.

До того ж суд на підставі зібраних матеріалів встановив, що посилання позивача на розбіжності стосовно розмірів площі квартири не є підставою для визнання незаконним Розпорядження ШРДА про приватизацію, оскільки суттєвих доказів порушення її прав та інтересів, захищених законодавством з посиланням на правові норми позивачем не надано.

За наведених обставин, на підставі ст. ст. 15, 16, 321 ЦК України, ст.ст. 106 Житлового кодексу України, ст. 2, 5, 6, 7, 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання незаконним розпорядження та свідоцтва про право власності на житло - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційному суду міста Києва через Шевченківський районний суд м. Києва, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя: Малинников О.Ф.