Дата документу 02.11.2016
Справа N 320/5327/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" листопада 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Кучеренко Н.В.

при секретарі Левандовській О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки у праві спільної сумісної власності на майно та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати, що частки співвласників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, цільове призначення, для обслуговування житлового будинку, розташованої за адресою: Запорізька область м. Мелітополь вул. Пушкіна 127, складають, 2/3,1/6 та 1/6 відповідно, визнати, що частки співвласників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0320 га, цільове призначення - для ведення садівництва, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь вул. Пушкіна 127, складають, 2/3,1/6 та 1/6 відповідно, визнати за нею право власності на 1/6 частину земельної ділянки, площею 0,1000 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, розташованої за адресою: Запорізька область м. Мелітополь вул. Пушкіна 127, в порядку спадкування після смерті її сина ОСОБА_3, який помер 15 травня 2015 року, визнати за нею право власності на 1/6 частину земельної ділянки, площею 0,0320 га, цільове призначення - для ведення садівництва, розташованої за адресою: Запорізька область м. Мелітополь вул. Пушкіна 127, в порядку спадкування після смерті її сина ОСОБА_3, який помер 15 травня 2015 року, зазначивши, що після смерті її сина залишилось спадкове майно. У встановлений законом строк вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, в звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно - земельні ділянки, оскільки були втрачені, та спадкове майно знаходиться в спільній сумісній власності з іншими особами, долі яких не виділені.

Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує та визнає їх в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_3, про що свідчить копія свідоцтва про народження серія І-ЯМ № 088257, актовий запис № 16 /а.с.22/.

15 травня 2015 року помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ЖС № 325993, актовий запис № 885 /а.с.6/.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається з частки земельної ділянки, площею 0,1000 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Пушкіна, 127, земельної ділянки, площею 0,0320 га, цільове призначення - для ведення садівництва, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Пушкіна, 127, що знаходяться в спільній сумісній власності з ОСОБА_1, ОСОБА_2 /а.с.10-13/.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Заповіту при житті складено не було.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Інші спадкоємці відсутні.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У встановлений законом строк позивач звернулась до Мелітопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно земельні ділянки та дане майно знаходиться в спільній сумісній власності з іншими особами, долі яких не виділені /а.с.14/.

Згідно копій державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯЛ № 525821, серії ЯЛ № 525822, за ОСОБА_2 .Ю.М. зареєстровано право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Пушкіна, 127, земельну ділянку, площею 0,0320 га, цільове призначення - для ведення садівництва, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Пушкіна, 127, в спільній сумісній власності з ОСОБА_1, ОСОБА_2 /а.с.10-13/.

Відповідно до вимог статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.

Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, у разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частина 4 ст. 120 ЗК України передбачає, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

З аналізу зазначених норм права виходить, що при виникненні спільної власності, розмір часток в неї визначається відповідно до розміру часток у нерухомому майні.

Відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок № 127 по вул. Пушкіна в м. Мелітополі Запорізької області, визначені розмірі часток власності, а саме: ОСОБА_1 - 2/3, ОСОБА_2 - 1/6, ОСОБА_3 - 1/6, отже частки земельних ділянок становлять відповідно за ОСОБА_1 2/3, за ОСОБА_3 1/6, за ОСОБА_2 1/6.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини згідно ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно положень ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 ЦК України, державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно Рішення Конституційного суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 у справі № 1-10/2004 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому звязку з поняттям «права», необхідно розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, - суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Таким чином, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об'єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, та визнати, що частки співвласників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, цільове призначення, для обслуговування житлового будинку, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Пушкіна, 127, складають, 2/3,1/6 та 1/6 відповідно, визнати, що частки співвласників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0320 га, цільове призначення - для ведення садівництва, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Пушкіна, 127, складають, 2/3,1/6 та 1/6 відповідно, визнати за нею право власності на 1/6 частину земельної ділянки, площею 0,1000 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Пушкіна, 127, в порядку спадкування після смерті її сина ОСОБА_3, який помер 15 травня 2015 року, визнати за нею право власності на 1/6 частину земельної ділянки, площею 0,0320 га, цільове призначення - для ведення садівництва, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Пушкіна, 127, в порядку спадкування після смерті її сина ОСОБА_3, який помер 15 травня 2015 року.

Керуючись ст.ст. 182, 335, 368, 370, 392, 1216-1222, 1261, 1268, 1269, 1296 ЦК України, ст. 120 ЗК України, ст.ст. 15, 57, 59, 107, 208, 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки у праві спільної сумісної власності на майно та визнання права власності - задовольнити повністю.

Визнати, що частки співвласників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, цільове призначення, для обслуговування житлового будинку, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Пушкіна, 127, складають, 2/3,1/6 та 1/6 відповідно.

Визнати, що частки співвласників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0320 га, цільове призначення - для ведення садівництва, розташованої за адресою: Запорізька область м. Мелітополь вул. Пушкіна 127, складають, 2/3,1/6 та 1/6 відповідно.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину земельної ділянки, площею 0,1000 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Пушкіна, 127, в порядку спадкування після смерті її сина ОСОБА_3, який помер 15 травня 2015 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину земельної ділянки, площею 0,0320 га, цільове призначення - для ведення садівництва, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Пушкіна, 127, в порядку спадкування після смерті її сина ОСОБА_3, який помер 15 травня 2015 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.В.Кучеренко