Справа №: 398/1841/15-ц
"25" січня 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд
Кіровоградської області
в складі: головуючого - судді Ковальової О.Б.
за участю: секретаря - Дудченко О.Ю.,
представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Олександрія цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про усунення від права на спадкування,-
Позивачка звернулась до суду з позовом, де просить усунути ОСОБА_3 від права на спадкування після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дядько ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1.
Зважаючи на те, що заповіту ОСОБА_4 не робив, вона протягом строку встановленого ч.1 ст.1270 ЦК України подала до Олександрійської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Після закінчення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини вона звернулась до державного нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, 06.04.2015 року нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4. Як вбачається з зазначеної постанови, окрім неї заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 подав його онук - ОСОБА_3, батько якого ОСОБА_5, померлий ІНФОРМАЦІЯ_2, є сином спадкодавця. З огляду на це ОСОБА_3 спадкує майно, що залишилось після смерті ОСОБА_4 за правом представлення та як наслідок, усуває її від права спадкування як спадкоємець першої черги за законом.
Позивач вважає, що існують правові підстави для усунення відповідача від права на спадкування майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_4
Посилається на ч.3, 5 ст. 1224 ЦК України та зазначає, що на день смерті дядькові було 88 років, через похилий вік та відповідні вікові захворювання він потребував регулярної сторонньої допомоги, яку йому постійно надавала вона та її двоюрідна сестра ОСОБА_6, а також її мати - ОСОБА_7, а крім того таку допомогу йому надавала сільська рада та управління соціального захисту населення, які зокрема рубали дрова та носили воду, при цьому внук не приймала участі в матеріальному утриманні свого діда, не відвідував його.
Просить її вимоги задовольнити.
Позивач підтримала свої вимоги з підстав вказаних в заяві, пояснивши, що Померлий є рідним братом її матері, але свідоцтва про народження дядька вона не має та не подавала його нотаріусу та до суду. У дядька ОСОБА_4 було два сини - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, а також ОСОБА_8, який помер десь в 2007 році. З 1980-х чи з 1990-х років вона з братами ніколи не спілкувалась, не цікавилась їх життям. Також вона не знає внука, який подав заяву на прийняття спадщини, так як вона ніколи з ним не спілкувалась та не бачила його у діда. Не дивлячись на свій похилий вік, дядько проживав сам, не хворів тяжкими хворобами, не мав інвалідності та їй навіть здавалось, що він був здоровішим ніж вона. Вона з двоюрідною сестрою деколи провідували його, приносили йому хліб та булочки, він приходив до її матері. Хворів він перед смертю десь один місяць. Було таке, що вони з сестрою пропонували йому, щоб оформити його в будинок для людей похилого віку, але він відмовився. Від нього вона не чула ніколи прохання про те, щоб знайти внука, який би надавав йому матеріальну допомогу. Дядько отримував пенсію, якою розпоряджався сам. Заповіту дядько не залишив.
Представник позивачки також підтримав позов з підстав вказаних в ньому
Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, але до суду поверталися поштові конверти з відміткою «За закінченням терміну зберігання», також не вдалося вручити документи і через кур'єра. Суд, заслухавши думку осіб, які приймають участь у справі, ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних матеріалів справи відповідно до вимог ст., ст.. 224 - 226 ЦПК України.
Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно ч.1 ст. 12, ч. 1ст. 13, ст.. 15, ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.
Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способи захисту цивільних прав і інтересів передбачені ч. 2 ст. 16 ЦК України.
Відповідно ч.1 ст. 1216, ст. 1218, ч. 3, ч. 5 ст. 1224, ст. 1258, ст. 1262, ч. 3 ст. 1266, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 1,3 ст. 1272, ст. 1296 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Якщо протягом шести місяців з часу відкриття спадщини відказоодержувач не відмовився від заповідального відказу, вважається, що він його прийняв.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Як роз'яснено в п. 6, 20, 27 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.
Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.
Спадкування за законом здійснюється почергово. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.
Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов'язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі.
Судом встановлено наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с.12, 56)
Після його смерті відкрилась спадщина на будинок по АДРЕСА_1.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.
З пояснень позивачки в судовому засіданні встановлено, що у померлого було два сини - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 37) та ОСОБА_8, який помер в 2007 році, але в матеріалах справи немає свідоцтв про народження даних осіб.
12.03.2015 року ОСОБА_3, який є відповідачем по справі. подав до Олександрійської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, в якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід - ОСОБА_4, 1926 року народження, сином якого був його батько - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.50).
Із свідоцтва про народження ОСОБА_3 вбачається, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та його батьками зазначені - ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (а.с. 59)
Згідно ч.1 ст.1266 ЦК України - внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Позивачка та її представник вказують, що позивачка є спадкоємцем п'ятої черги, тобто рідною племінницею померлого.
Свідоцтва про народження спадкодавця ОСОБА_4, в матеріалах справи немає.
Відповідно до копії свідоцтва про народження матері позивачки - ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4, її батьками зазначені - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с. 10, 73).
Згідно свідоцтва про шлюб - 14.09.1960 року ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_13 та їй було присвоєне прізвище «ОСОБА_7» (а.с. 75).
У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК України.
03.04.2015 року ОСОБА_7, яка є матір'ю позивачки, подала до Олександрійської районної державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини, вказавши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат ОСОБА_4 (а.с.68).
Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5, її батьками зазначені ОСОБА_13 та ОСОБА_7 (а.с.71).
Згідно свідоцтва про шлюб - 10 січня 1976 року ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_15 та їй було присвоєне прізвище «ОСОБА_2» (а.с. 72).
Таким чином, те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 є рідними братом та сестрою, а дочка ОСОБА_7, тобто позивачка ОСОБА_2 є рідною племінницею спадкодавця не підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, оскільки немає свідоцтва про народження ОСОБА_4.
Згідно позовної заяви та пояснень представника позивача, спадкоємцем першої черги за законом за правом представлення на відкриту спадщину після смерті ОСОБА_4 є відповідач у справі - внук померлого - ОСОБА_3, при цьому в матеріалах справи відсутнє свідоцтво про народження його батька - ОСОБА_5.
Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця.
Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.
Отже, для вирішення спору, який виник між сторонами необхідна сукупність таких обставин:
- перебування спадкодавця в безпорадному стані;
- ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання;
- потреба спадкодавця в допомозі саме відповідача.
Так, померлий ОСОБА_4, був людиною похилого віку, але до суду не надано даних про те, що він страждав тяжкими захворюваннями і потребував сторонньої допомоги хворіючи тривалий час, оскільки, як пояснили позивачка та свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_16, ОСОБА_4 інвалідності не мав, не перебував у безпорадному стані та не потребував сторонньої допомоги, та «зліг» тільки за неділю чи місяць перед смертю.
Не надано доказів щодо умисного ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання та потреби спадкодавця в допомозі саме відповідача.
Так, відповідно до п. 4 Інформаційного листа про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, для постановлення рішення про усунення від спадкування позивач повинен надати належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідачки, остання мала можливість її надавати, проте ухилялася від обов'язку щодо її надання.
Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.
З матеріалів справи вбачається, що батько відповідача мешкав окремо від спадкодавця, а з позивачкою по справі відповідач стосунки не підтримував; також позивачка пояснила, що при зустрічах з ОСОБА_4, той допомоги ніколи не просив та не просив розшукати його внука, таким чином, позивачкою не доведено, що відповідач знав, що дідусь потребував саме його допомоги, та те, що він мав реальну можливість надавати таку допомогу та ухилявся від обов'язку щодо її надання.
Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета.
Таким чином, позивачкою не доведена, а судом не встановлена сукупність обставин, передбачених діючим законодавством, а саме: умисне ухилення відповідача від надання ОСОБА_4 допомоги з урахуванням можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, а також потреба спадкодавця в допомозі саме відповідача.
Підстави для усунення відповідачки від права на спадкування після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 - відсутні, а позовні вимоги в цій частині позивачки є безпідставними, необґрунтованими та недоведеними.
Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги не підлягають задоволено, то витрати понесені позивачкою не відшкодовуються.
Керуючись ст., ст. 10, 11, 60, 88, 212 - 215, 218, 224 - 226, 228 ЦПК України, суд, -
В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування - відмовити в повному обсязі..
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя: О.Б. Ковальова