Провадження № 2/344/2297/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Прокопів С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

01/06/2009 р. позивач позичив відповідачу 5800 євро до 31/06/2010 р. , про що відповідач видала розписку. Відповідач не повернув позику у встановлений сторонами строк,. На час звернення д осуду про стягнення заборгованості валютний курс євро становив 10,715 гривень за 1 євро. 11/04/2014 р. ухвалено судове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 62147 гривень боргу, 3% річних - 5593,23 гривень. Судове рішення набрало законну силу 12/06/2014 р., але на даний час не виконано з підстав ухилення відповідача від виконання обов`язків. Після ухвалення судового рішення валютний курс змінився із 10,715 гривень за 1 євро до 34,049 гривень. На даний час еквівалент позики складає 197484,2 гривень. В своєму розрахунку суму процентів нарахованих на підставі ст. 525 ЦК України 5593,23 гривень позивач перевів у 522 євро. Додав вказані 522 євро до боргу за позикою на суму 5800 євро і просив в наступному просив суд нарахувати 3% річних вже на 3 % річних, які включив в загальну суму заборгованості. Відповідно до змісту позову на даний час сума боргу складає 215257,778 гривень, що становить різницю 147517,548 гривень і на які просив нарахувати 3% річних за час в 617 днів. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача 154998,51 гривень боргу, 3000 гривень за послуги правового характеру, судові витрати покласти на відповідача.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, просив врахувати судову практику Апеляційного суду Івано-Франківської області в даному виді спорів.

Представник відповідача подав суду письмове заперечення проти позову, відповідно до якого просив відмовити в позові з тих підстав, що рішення місцевого суду було скасовано, апеляційним судом ухвалено нове рішення, яким стягнуто 67740,23 гривень боргу за позикою що еквівалентно 5800 євро; примусовому виконанню підлягає саме рішення апеляційного суду; відповідальність за невиконання грошового зобов`язання реалізується в національній валюті.

Судом встановлено наступні обставини.

11/04/2014 р. ухвалено судове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 67740,23 гривень, з яких 62147 гривень сума основного боргу 5800 євро по курсу 10,715 гривень за 1 євро та 3% річних.

12/06/2014 р. ухвалено рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області, яким рішення від 11/04/2014 р. скасовано, стягнуто з відповідача на користь позивача 67740,23 гривень позики, 747, 56 гривень судового збору, 2000 гривень витрат на правову допомогу; в іншій частині позову відмовлено.

Відповідно до листав ВДВС від 02/03/2015 р. виконання за виконавчим листом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 647740,23 гривень не проводились.

В п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В свою чергу відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі за № 6-1206цс15 згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Таким чином не повернення позики, не виконання судового рішення відповідачем, отримання позики в іноземній валюті, ухвалення судового рішення про сплату боргу в національній валюті, встановлення законом правових підстав для сплати боржником боргу з урахуванням індексу інфляції національної валюти є правовими підставами зазначеного позову, а тому він підлягає до задоволення.

Крім цього відповідач не подав суду будь-якого обґрунтованого розрахунку на спростування розрахунку позивача.

Однак відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Разом з цим судом встановлено, що 20/02/2015 р. позивач та ОСОБА_3 уклали договір про надання послуг правового характеру №1, відповідно до якого передбачено здійснити збір та вивчення матеріалів замовника, підготовку та написання документів з приводу врегулювання договірних відносин, підготовку досудового процесу та написання позовної заяви, оскарження судового рішення, апеляції на рішення місцевого суду, представлення в місцевому суді та в апеляційному суді, підготовка та написання касаційної скарги, підготовка та супроводження виконавчого процесу. Ціна послуг становить 3000 гривень.

Відповідно до копії квитанції від 05/03/2015 р. позивач сплатив ФОП ОСОБА_3 3000 гривень за договором №1 від 20/02/2015 р.

Види судових витрат встановлені в ст. 79 ЦПК України, до яких віднесено правову допомогу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Так позивачем не надано суду доказу про збір та вивчення матеріалів замовника, підготовку та написання документів з приводу врегулювання договірних відносин, підготовку досудового процесу, оскарження судового рішення, апеляції на рішення місцевого суду, представлення в апеляційному суді, підготовка та написання касаційної скарги, підготовка та супроводження виконавчого процесу.

Разом із цим зазначені послуги включено у вартість витрат із правової допомоги на суму 3000 гривень.

Так само в ст. 10 ЦПК України вказано, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

В ст. 60 ЦПК України вказано, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Разом з цим відповідно до п. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Так в ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" вказано, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Так само в ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" безпосередньо вказано на перелік правових послуг, вартість яких може бути компенсовано на підставі зазначеної правової норми.

В свою чергу відповідно до п. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Однак позивач не надав доказів про безпосередню вартість кожної із послуг правового характеру, які були надані представником. Перед судом не доведено не перевищення вартості кожної із послуг правового характеру понад встановлений законом розмір суми її граничної компенсації.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Разом з цим відповідно до п. 4 ст. 632 ЦК України, якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. З метою забезпечення принципу юридичної певності та юридичної визначеності сторін спору можна дійти висновку про те, що ціна складення позовної заяви та дії, що вчинені представником в інтересах позивача, яка передбачена в п. 4 ст. 632 ЦК України, відповідає сумі 800 гривень, які підлягають компенсації з урахуванням наданих суду доказів та обґрунтувань позову.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

позов задовольнити частково;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 154998,51 гривень боргу, 800 гривень витрат на правову допомогу, 1550 гривень судових витрат;

в іншій частині позову та компенсації судових витрат, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. У разі відсутності сторін, під час проголошення судового рішення подається апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя С.О. Бородовський