АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/350/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ «Кредобанк» в особі Черкаського відділення ПАТ «Кредобанк» про визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и л а :

09 жовтня 2015 р. ОСОБА_6 звернувся в суд із позовом до ПАТ «Кредобанк» про визнання кредитного договору недійсним.

В обґрунтування зазначених вимог вказав, що 18 липня 2008 р. між ПАТ «Кредобанк» та ним був укладений кредитний договір №83/2008 відповідно до якого банк зобовязувався видати йому кредит на поточні потреби в сумі 30 000 доларів США на строк до 17 липня 2023 р., він, у свою чергу, як позичальник - повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 15,5% річних. Позивач вважає, що надання кредитних коштів за вказаним договором відповідає ознакам споживчого кредиту, а тому до даних правовідносин, що виникли слід застосовувати норми Закону України «Про захист прав споживачів».

Умови укладеного між сторонами кредитного договору вважає несправедливими, такими що суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обовязків на погіршення становища позивача, як споживача.

Позивач просив визнати кредитний договір № 83/2008 від 18 липня 2008 р. укладений між ПАТ «Кредобанк» та ним недійсним.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2015 р. позовну заяву ОСОБА_6 до ПАТ «Кредобанк» в особі Черкаського відділення ПАТ «Кредобанк» про визнання кредитного договору недійсним залишено без розгляду. Розяснено позивачу його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Не погоджуючись із ухвалою суду про залишення позовної заяви без розгляду, ОСОБА_6 через свого представника ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати ухвалу, як постановлену з порушенням норм процесуального права, а саме ч. 3 ст. 169 та п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

При цьому вказав, що 14 грудня 2015 р. позивач намагався подати клопотання про відкладання розгляду справи, в якому повідомив, що причиною неможливості його явки у судове засідання 14 грудня 2015 р. стала раптова хвороба. Проте, вказане клопотання відмовилися приймати у канцелярії суду, у зв'язку з чим, позовну заяву оскаржуваною ухвалою було залишено без розгляду, після чого позивач був змушений оформити довіреність на ведення його справ у суді на свого представника.

Враховуючи, що про причини неявки в попереднє судове засідання позивач повідомив суд, подавши відповідне клопотання, неявку у судове засідання від 14 грудня 2015 р. не можна вважати другою підряд неявкою.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суддя першої інстанції, виходив з того, що належним чином повідомлений позивач ОСОБА_6 повторно не зявився в судове засідання. Заяви про розгляд справи за його відсутності позивач суду не надав.

Судова колегія погоджується з приведеними висновками, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

З матеріалів справи вбачається, що 09 жовтня 2015 р. ОСОБА_6 звернувшись до суду із зазначеним позовом, ставши ініціатором судового розгляду. При цьому, будучи належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду на 27 жовтня 2015 р., що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення від 25 жовтня 2015 р. (а. с. 17) в судове засідання не зявився, в звязку з чим розгляд справи було відкладено на 23 листопада 2015 р.

В судове засідання 23 листопада 2015 р. позивач знову не зявився, будучи належним чином повідомлений, що підтверджується, знову ж таки, повідомленням про вручення поштового відправлення від 02 листопада 2015 р. (а. с. 26), при цьому подавши через канцелярію суду заяву про відкладення розгляду справи, вказавши про неможливість бути присутнім у судовому засідання в звязку з відрядженням, проте без надання доказів в підтвердження зазначеного в заяві.

У звязку з неявкою позивача в судове засідання розгляд справи було відкладено на 14 грудня 2015 р. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення позивач ОСОБА_6 30 листопада 2015 р. отримав повістку про виклик до суду у зазначеній справі, яка розглядом призначена на 14 грудня 2015 р. (а. с. 32), але в судове засідання не зявився. Заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила.

Доцільно враховувати і те, що відповідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

При цьому, відповідно до змісту п.4 ч.1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу.

Таким чином, 09 жовтня 2015 р. позивач ініціювавши зазначений позов, за яким суддею ухвалою від 12 жовтня 2015 р. відкрито провадження по справі та будучи неодноразово, належним чином повідомлений про призначення справи до судового розгляду на 27 жовтня 2015 р., 23 листопада 2015 р. та 14 грудня 2015 р. в жодному судовому засіданні ні особисто ні через представника не виявив бажання взяти участь, а також не направив заяви про розгляд справи за його відсутності. Тому, станом на 14 грудня 2015 р., тобто фактично через 2 місяці після відкриття провадження по справі слухання в ній, в звязку з постійною неявкою позивача жодного разу не відбулося.

Посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що 14 грудня 2015 р., а саме у день слухання справи у нього канцелярія суду не прийняла чергову заяву про відкладення розгляду справи, у зв'язку з раптовою хворобою, є безпідставним.

Так, до апеляційної скарги не додано будь-якої заяви адресованої суду 14 грудня 2015 р. саме до початку судового розгляду, з долученням доказів хвороби позивача.

Разом з тим, 14 грудня 2015 р. позивачем ОСОБА_6 було видано нотаріально посвідчену довіреність ОСОБА_7 на представництво його інтересів у всіх судових органах, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі довіреностей 14 грудня 2015 р. об 11:21:19 (а. с. 41, 42).

Справа ж розглядом призначалась на 14 грудня 2015 р. на 10 годину.

Наведене свідчить і про те, що ОСОБА_6 14 грудня 2015 р. об 11 год. 21 хв., у день слухання справи, мав можливість оформляти довіреність у нотаріуса, однак не мав змоги зявитись у судове засідання для участі у розгляді справи за його позовом того ж дня о 10 год.

У відповідності до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, яка регламентує права та обовязки осіб, які беруть участь у справі, особи які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив законну ухвалу з урахуванням приведених норм процесуального законодавства та прийшов до обґрунтованого висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_6 без розгляду. При цьому, суд правомірно розяснив ОСОБА_6 положення ч. 2 ст. 207 ЦПК України про те, що особа, заяву якої залишено без розгляду має право звернутися до суду повторно.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на порушення норм процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :