У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

пр. № 4-с/759/146/16

ун. № 759/9070/16-ц

25 жовтня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С., за участю секретаря судового засідання Немировської А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань цивільну справу за скаргою ФОП ОСОБА_1 на бездіяльність начальника ВДВС Святошинського районного управління юстиції м. Києва Вишневського Ю.А. про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої бездіяльністю,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 29.06.2016 року в порядку ст. 383 ЦПК України звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність начальника ВДВС Святошинського районного управління юстиції м. Києва Вишневського Ю.А. про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, відшкодування майнової шкоди.

13.07.2016 року у справі відкрито провадження та справа призначена до судового розгляду (а.с.19).

У судовому засіданні 10.10.2016 року, скаржником подано заяву про зменшення розміру вимог, в якій останній просив вимоги в частині визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, не розглядати, а просив, поновити порушене право шляхом стягнення завданої майнової шкоди заподіяної в результаті бездіяльності ВДВС Святошинського районного управління юстиції м. Києва в сумі 39746,69 грн. (а.с. 36).

Ухвалою суду із занесення до журналу судового засідання від 10.10.2016 року, прийнято заяву скаржника про зменшення розміру вимог (а.с. 38).

25.10.2016 року, скаржником через канцелярію суду подано уточнення до скарги, згідно якого останній просив поновити порушене право шляхом стягнення компенсації завданої майнової шкоди заподіяної в результаті бездіяльності ВДВС Святошинського районного управління юстиції м. Києва в сумі 39746,69 грн. та моральної шкоди в розмірі 20880,00 грн. (а.с. 44-46).

У судове засідання 25.10.2016 року, скаржник не з'явився та подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з зайнятістю в іншому процесі (а.с. 42).

Представник ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві в судове засідання не з'явився, надав до суду письмові заперечення та письмові докази до них, в яких просив в задоволенні скарги відмовити, та просив скаргу розглядати у його відсутність, в зв'язку з великою завантаженістю (а.с. 49-58).

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, про наявність правових підстав для закриття провадження усправі, виходячи з наступного.

Судовий контроль за виконанням судових рішень визначений Розділом VII ЦПК України, де в ст. 383 ЦПК України, вказано про те, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року, № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК і ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема: ст. 5 ЦПК - про порушення цивільної справи в загальному суді; статей 98, 99 і гл. 14 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статей 90, 93 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; гл. 20 ЦПК - про судовий розгляд; глав 40, 41 ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження рішень суду першої інстанції; статей 2,18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 64, розділів ХI, XII, XII1 ГПК тощо.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.20 постанови № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Суди розглядають справи за такими скаргами в передбаченому розділом VII ЦПК порядку незалежно від наявності у сторін спору про право, який підлягає розгляду в позовному провадженні. Такий спір не може бути підставою для залишення скарг без розгляду або іншим чином впливати на їх розгляд. У разі заявлення у скарзі вимог про право (наприклад, про захист гідності, честі та ділової репутації, відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби) в їх прийнятті має бути відмовлено на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, статті 383 ЦПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин, а також інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Статтями 2, 17 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів суб'єктів права у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування при здійсненні ними владних управлінських функцій; компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органами державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно й прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Критеріями розмежування справи цивільного судочинства від справи адміністративного судочинства є одночасно: суб'єктивний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями, чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір, інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Вирішуючи питання про закриття провадження по скарзі, суд, вважає за необхідне у відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року, № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» застосувати аналогію процесуального закону, а саме: п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Отже з матеріалів даної справи вбачається, що спір виник між сторонами про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, без вимоги вирішити публічно-правовий спір, що є предметом розгляду позовного провадження, а тому провадження у справі в частині відшкодування шкоди відкрито помилково та не підлягає розгляду в порядку ст. 383 ЦПК України, а тому підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 205, 209-210, 223, 293, 294, 383, 387, 388, 389 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за скаргою ФОП ОСОБА_1 на бездіяльність начальника ВДВС Святошинського районного управління юстиції м. Києва Вишневського Ю.А. про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - закрити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.Ключник