АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 640/9060/16-ц Головуючий І інстанції - Попрас В.О.
Провадження: 22-ц/790/6373/16 Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів -Довгаль А.П., Коваленко І.П.,

за участю секретаря -Котлярової М.Ю.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 05 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору поруки припиненим, -

встановила:

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 26.05.2006 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №851/10/27-11/6-264, відповідно до умов якого ОСОБА_3 було надано грошову суму в розмірі 50000,00 доларів США зі сплатою 11,45 відсотків річних. Також 26.05.2006 р. з метою виконання умов кредитного договору, між ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 851/11/27-11/6-496. 26 грудня 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено договір про внесення змін №1 до кредитного договору №851/10/27-11/6-264, відповідно до якого збільшено відсоткову ставку до 14 відсотків річних та встановлено сплату комісії. Позивачка вважає, що таким чином обсяг відповідальності поручителя за договором поруки збільшився без надання ним згоди на таку зміну забезпеченого порукою зобов'язання, тому просить визнати припиненим договір поруки на підставі ч.1 ст.559 ЦК України.

Просила визнати припиненим договір поруки №851/11/27-11/6-496 від 26.05.2006 р., укладений між ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05вересня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що при прийнятті вказаного рішення суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 при внесенні змін до кредитного договору №851/10/27-11/6-264 від 26.05.2006 року щодо збільшення процентної ставки не надавала свої згоди, яка в даному випадку є обов'язковою, що є підставою для застосування положень ст.559 ч.1 ЦК України та припинення договору поруки. Також зазначено посилання на судову практику Верховного суду України, яка не була врахована судом першої інстанції при ухваленні рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступного. З тексту договору про внесення змін № 2 до кредитного договору №851/10/27-11/6-264 від 26.05.2006 року вбачається, що з умовами цього договору про внесення змін, включаючи додаток № 1 (графік погашення кредиту) до нього, ОСОБА_1 була ознайомлена та надала свою згоду на всі зміни умов кредитного договору. Тому відсутні правові підстави для припинення договору поруки згідно з ч.1 ст.559 ЦК України

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

По справі встановлено, що 26 травня 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 укладено договір кредиту №851/10/27-11/6-264, відповідно до умов якого відповідачу було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 50000,00 доларів США, зі сплатою 11,45 відсотків річних за визначеним порядком погашення суми основної заборгованості.

Відповідно до пунктів 2.6, 7.1, підпунктів 2.6.1., 2.6.2., 3.3.14. договору кредиту у разі зміни процентних ставок на кредитному ринку України, в тому числі внаслідок прийняття компетентними державними органами України рішень, що прямо або опосередковано впливають на стан кредитного рахунку України, а також за рішенням Правління, Комітету з управління активами та пасивами, Кредитно-інформаційного комітету, Тарифного коефіцієнту кредитора, кредитор має право ініціювати зміну розміру відсотків та комісії, визначивши відповідно в п.п. 1.1. та 3.3.15 цього договору. Про намір зміни розміру відсотків та/або комісії за дострокове погашення кредиту, кредитор зобов'язаний повідомити позичальника не пізніше ніж за десять робочих днів до дати початку її застосування, а також надати для укладення відповідну додаткову угоду. У разі, якщо позичальник погодиться зі зміненим розміром відсотків та/або комісії за дострокове погашення кредиту, він зобов'язаний протягом строку, зазначеного в п. 2.6.1. договору, підписати надану кредитором додаткову угоду про внесення змін до цього договору та повернути її кредитору. Позичальник зобов'язаний своєчасно підписувати та надавати кредитору додаткову угоду про зміну розміру відсоткової ставки, відповідно до п. 2.6. цього договору. Усі додатки, зміни та/або доповнення до цього договору мають бути вчинені у письмовій формі та підписані належним чином уповноваженими на те представниками сторін з обов'язковим посиланням на цей договір.

Крім того, 26 травня 2006 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», в подальшому назву було змінено на ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір поруки №851/11/27-11/6-49, за умовами якого поручитель ОСОБА_1 поручається перед кредитором - АКБ СР «Укрсоцбанк» за виконання позичальником - ОСОБА_3 умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором.

З пункту 1.1. статті 1 договору поруки видно, що поручитель ознайомлений з умовами кредитного договору, ніяких заперечень, а також непорозумінь його положень не має. Тобто, позивачка ОСОБА_1 була належним чином повідомлена та повністю ознайомлена з встановленими вимогами кредитного договору в частині порядку внесення змін до умов основного зобов'язання. Проти зазначеного порядку не заперечувала, про що свідчить надання згоди на укладення договору поруки та його безпосереднє підписання.

26 грудня 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено договір про внесення змін №1 до кредитного договору, відповідно до умов якого відповідачем було надано ОСОБА_3 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 50000,00 доларів США, зі сплатою 14,00 відсотків річних та комісії, в розмірі та порядку, визначених в додатку №1 до цього договору, що є його невід'ємною частиною.

Згідно статті 8 договору про внесення змін №1 до кредитного договору, 26 грудня 2014 року оригінал цього договору отримано та підписано ОСОБА_1 в якості поручителя.

У той же день, 26 грудня 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено договір про внесення змін №2 до кредитного договору, відповідно до умов якого сторони домовились, що сплата строкових (поточних) відсотків за користування кредитом, які нараховуються з 26 грудня 2014 року, здійснюється в загальному порядку, передбаченому кредитним договором. Встановлено відсоткову ставку за користування кредитом з дати підписання цього договору про внесення змін в розмірі 12 відсотків річних.

Доводи апеляційної скарги про неврахуванням судом першої інстанції, що ОСОБА_1 при внесенні змін до кредитного договору №851/10/27-11/6-264 від 26.05.2006 року щодо збільшення процентної ставки не надавала свої згоди, яка в даному випадку є обов'язковою, і це є підставою для застосування положень ст.559 ч.1 ЦК України та припинення договору поруки є безпідставними.

З тексту договору про внесення змін № 2 до кредитного договору вбачається, що з умовами цього договору про внесення змін, включаючи додаток № 1 (графік погашення кредиту) до нього, ОСОБА_1 була ознайомлена та надала свою згоду на всі зміни умов кредитного договору, що ним оформлені, про що свідчить її підпис на сторінці договору про внесення змін №2 до кредитного договору №851/10/27-11/6-264 від 26.05.2006 року.

За змістом ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5, відповідно до частини першої ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок про те, що поручитель може ставити перед судом питання щодо визнання договору поруки припиненим у разі реальної зміни Банком обсягу зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності останнього.

Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Підписавши договір, сторони підтвердили свої права та обов'язки за ним, погодились з всіма його умовами, у зв'язку з чим зобов'язані їх виконувати належним чином. Також, позивач не був позбавлений права звернутися за юридичною допомогою до моменту підписання договору поруки, а також ініціювати змін в його умови, які на її думку порушують його права. Проте, позивач своїм правом не скористалась, договір підписала добровільно, а тому зобов'язана його виконувати.

Порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що згода поручителя, в такому випадку, зі змінами до кредитного договору, які визнають конкретні умови, порядок та обсяг збільшення відповідальності боржника, висловлена шляхом підписання додаткової угоди до договору, не потребує додаткової згоди поручителя на збільшення відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не була врахована судова практика Верховного суду України є помилковими. При ухвалені рішення суд першої інстанції врахував правову позицію Верховного суду України викладену в постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-152цс13. У зв'язку з чим, дані посилання апелянта не є підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову правильними, а апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 05 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -