Номер провадження: 22-ц/785/5372/16
Головуючий у першій інстанції Мазун
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сидоренко І.П., Погорєлової С.О.,

при секретарі: Колмакові В.І.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 травня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Національного ОСОБА_3 України про визнання частково недійсним договору про передачу активів та кредитних зобовязань,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 травня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності задоволений в повному обсязі.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 щодо оплати заборгованості за кредитним договором №103-0131007/ФКВІП-08 від 25.02.2008р. у розмірі 805 377 (вісімсот пять тисяч триста сімдесят сім) грн. 65коп., з якої: сума заборгованості за кредитом 699 004 (шістсот девяносто девять тисяч чотири) грн. 16 коп., сума заборгованості за відсотками 78 463 (сімдесят вісім тисяч чотириста шістдесят три) грн. 46 коп., пеня 19 876 (девятнадцять тисяч вісімсот сімдесят шість) грн. 75 коп., комісія 8 033 (вісім тисяч тридцять три) грн. 28 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 44,6кв.м., житловою площею 29,4кв.м., реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 9817592, яка належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 25.02.2008р. за реєстровим №283, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів 25.02.2008р. за №2715623 шляхом визнання права власності на нього за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк».

Визнано за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» () право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 44,6кв.м., житловою площею 29,4кв.м., реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 9817592.

Стягнуто з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в сумі 3654,00 гривні (три тисячі шістсот пятдесят чотири гривні 00 коп.).

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Національного ОСОБА_3 України про визнання частково недійсним договору про передачу активів та кредитних зобовязань залишені без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 травня 2016 року в частині задоволенні в повному обсязі позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа - орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено обставини справи, відповідно яких 25.02.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №103-0131007/ФКІВП-08, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 44 000 доларів США з розрахунком 11,6% річних за користування кредитом на строк до 24.02.2033р.

Відповідно до п.2.4, 2.5 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами у розмірі не менш як 146,6 доларів США по 20 число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту.

Згідно п.1.5, 2.6, 2.7 кредитного договору проценти за користування Кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по Кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. Нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 20 число кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника.

Згідно п.1.7, п.2.10 Договору щомісячна комісія за управління кредитом складає 0,1% відсотка від суми кредиту визначеної у п.1.1 кредитного договору. Нарахування комісії за управління кредитом здійснюється щомісячно у валюті кредиту (для кредитів у національній валюті) або у гривневому еквіваленті по офіційному курсу НБУ на день нарахування (для кредитів в іноземній валюті). Нарахована комісія сплачується позичальником у національній валюті по 20 число (включно) кожного наступного місяця, що слідує за місяцем її нарахування та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу ОСОБА_3 або шляхом безготівкового перерахування на рахунок ОСОБА_3.

Відповідно до п.6.2 Договору, ОСОБА_3 має право вимагати повного виконання кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим договором, а також відшкодування збитків, завданих ОСОБА_3 внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником та/або його поручителем умов цього Договору та договорів, укладених у забезпечення виконання позичальником зобовязань за цим Договором, а позичальник зобовязаний протягом 30 календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги повернути суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції, інші платежі за цим Договором, а також відшкодувати збитки, завдані банку.

В забезпечення виконання кредитного договору №103-0131007/ФКІВП-08 від 25.02.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір №103-0131007/ZФКВІП-08 від 25.02.2008 року, згідно якого ОСОБА_1 надав у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 44,6 кв.м., житловою 29,4 кв.м., реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 9817592.

Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 25.02.2008р. за реєстровим № 283, зареєстрованого у державному реєстрі правочинів 25.02.2008р. за номером 2715623.

30.06.2010 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу Активів та Кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь ОСОБА_3, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) «Дельта Банку» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого «Дельта Банк» змінює «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях. Внаслідок передачі «Укрпромбанком» «Дельта Банку» переходить (відступається) право вимагати (замість «Укрпромбанку») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків з кредитними та забезпечувальними договорами. Отже, відповідно до договору про передачу Активів та Кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь ОСОБА_3, ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору.

Станом на 20.07.2015 року ОСОБА_1 зобовязання не виконав належним чином, у звязку з чим утворилась заборгованість у сумі 805 377,65 грн., з яких: 699 004,16 грн. сума заборгованості за кредитом, 78 463,46 грн. сума заборгованості за відсотками, 19 876,75 грн. пеня, 8 033,28 грн. комісія, що підтверджується розрахунком заборгованості, який є в матеріалах справи, про що було повідомлено ОСОБА_1 листом вимогою від 10.04.2013р.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

За встановлених судом обставин, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідно до положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» ст.. 590 ЦК України не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскільки з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії й ініціювання процедури ліквідації банк втратив право укладати угоди, повязані з відчуженням свого майна , у тому числі і здійснювати відступлення права вимоги стосовно своїх боржників третім особам є неспроможними з огляду на те, що порядок укладення договору про передачу активів та кредитних зобовязань Укрпромбанку на користь ОСОБА_3, укладений ліквідатором ТОВ «Укрпромбанк» , повністю відповідає Закону « Про банки і банківську діяльність».

Доводи апеляційної скарги щодо недотримання нотаріального посвідчення додатку 2 до договору про передачу активів та кредитних зобовязань Укрпромбанку на користь ОСОБА_3, в силу чого, цей договір є нікчемним, не кореспондуються з матеріалами справи та не ґрунтуються на законі.

Крім цього, вимоги апеляційної скарги зводяться лише до скасування рішення суду в частині задоволення вимог банку.

Відповідно ст.303 ЦПК України апеляційний суд обмежений доводами апеляційної скарги.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 травня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Національного ОСОБА_3 України про визнання частково недійсним договору про передачу активів та кредитних зобовязань - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: І.П. Сидоренко

ОСОБА_5