Провадження 6/235/255/16
Справа №235/6849/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року м.Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря Соловйової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду №7 м.Покровськ подання старшого державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, боржник: ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В :

До Красноармійського міськрайонного суду надійшло подання старшого державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа відносно ОСОБА_2. В обґрунтування заявлених вимог виконавець навів, що на примусовому виконанні Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 21 лютого 2015 року у справі №908/5314/14 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості в розмірі 17294,11 гривень, суми судового збору в розмірі 1822,00 гривень, а всього заборгованості на суму 19116,11 гривень.

03 вересня 2015 року на підставі наказу державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії постанови надіслано сторонам для виконання та відома. У встановлений для добровільного виконання судового рішення строк ОСОБА_2 вимоги виконавчого документу не виконав, до відділу виконавчої служби жодного разу не зявився, в звязку з чим відносно нього було вжито заходи примусового виконання судового рішення.

Постановами державного виконавця було накладено арешт на належні ОСОБА_2 грошові кошти, що містяться на рахунках ПАТ КБ «Приватбанк», а також на все рухоме та нерухоме майно, що належить останньому, із забороною його відчуження, зокрема, накладено арешт на належний боржнику автомобіль НОМЕР_1, який через невстановлення його місцезнаходження було оголошено в розшук.

Майновий стан боржника за місцем його проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 перевірити не представилось можливим через відсутність мешканців будинку. Нерухоме майно за ОСОБА_2 згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав не зареєстроване. Згідно даних Державної податкової служби грошові кошти на банківських рахунках, на які було накладено арешт, також відсутні.

Заявник вважає, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, має наміри виїхати на постійне місце проживання за кордон, тому просить суд тимчасово обмежити останнього у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України до виконання ним зобовязань за рішенням суду.

Суд, дослідивши надані матеріали у їх сукупності, вважає, що подання Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання виконавця без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Представник Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби до суду не зявився, просив розглянути подання без участі виконавця.

Частина 3 статті 10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Факт наявності боргу та часткова відсутність майна у боржника, не є доказом, у розумінні статті 60 ЦПК України, ухилення боржника від виконання ним зобовязань.

Обовязковою умовою встановлення для боржника тимчасового обмеження права виїзду за кордон є не тільки наявність боргових зобовязань, які на даний час залишаються невиконаними. Державний виконавець в поданні не навів жодного доказу того, що боржник ухиляється від виконання зобовязань. В наданих суду матеріалах відсутні дані про те, які саме дії боржника свідчать про його ухилення від виконання зобовязань, докази виклику та докази неявки боржника до державного виконавця тощо. Саме на державного виконавця, який звертається з поданням, покладається тягар доказування, тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду протилежне. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

В силу вимог статті 208 ЦПК України, ухвала суду є формою судового рішення та не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язань.

Пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерством юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року, подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України має містити:

- найменування суду, до якого надсилається подання;

- відомості про виконавче провадження (найменування, дата, номер виконавчого документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження, орган (посадова особа), який (яка) видав(ла) виконавчий документ, резолютивна частина рішення, номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчого провадження, дата відкриття виконавчого провадження тощо);

- прізвище, імя та по батькові боржника (керівника юридичної особи - боржника), дату народження (число, місяць та рік), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію і номер паспорта боржника (керівника юридичної особи);

- громадянство боржника (керівника юридичної особи - боржника) (за наявності таких даних);

- обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобовязань (зобовязань боржника - юридичної особи).

- місце проживання (реєстрації) та інші відомості про особу, які відомі державному виконавцю, приватному виконавцю.

Подання виконавця не містить даних щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків або серії і номеру паспорта боржника, даних про громадянство боржника, конкретне місце його проживання (реєстрації), а також обґрунтованих даних щодо намірів боржника вибути за межі України саме з метою ухилення від виконання зобовязань.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, який ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, визначено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

На підставі вищевикладеного, керуючись Протоколом №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, ст.33 Конституції України, ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.10, 60, 208, 377-1 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, боржник: ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.М.Хмельова