Ухвала

іменем україни

18 січня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КузнєцовВ.О., розглянувши касаційну скаргу Державного підприємства «Великобичківське лісомисливське господарство» на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 17 листопада 2015 року у справі за позовом Державного підприємства «Великобичківське лісомисливське господарство» до ОСОБА_2, комунального закладу «Тячівська районна поліклініка», треті особи: виконавча дирекція Закарпатського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, ОСОБА_3 про визнання недійсним листка непрацездатності,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2014 року ДП «Великобичківське лісомисливське господарство» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та комунального закладу «Тячівська районна поліклініка», треті особи - виконавча дирекція Закарпатського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, ОСОБА_3, про визнання недійсним листка непрацездатності серії ЛГИ № 323414, виданого Тячівською районною поліклінікою 28 травня 2014 року.

Рішенням Тячівського районного суду від 13 травня 2015 року позов ДП «Великобичківське лісомисливське господарство» задоволено. Визнано недійсним листок непрацездатності № 323414 серії АГИ, виданий 28 травня 2014 року комунальним закладом «Тячівська районна поліклініка» щодо непрацездатного ОСОБА_3 Вирішено питання судового збору.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 17 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ДП «Великобичківське лісомисливське господарство» просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 3 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18 січня 2001 року № 2240-III (далі - Закон № 2240) рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).

Комісія із соціального страхування підприємства має право звертатися за необхідності до робочих органів відділень Фонду щодо перевірки правильності видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам підприємства відповідно до абз. 4 п. 2.1 Положення про комісію (уповноваженого) підприємства, установи, організації із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 23 червня 2008 року № 25 (далі - Положення про комісію).

Згідно зі ст. 28 Закону № 2240 Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, як страховик, має право здійснювати перевірку обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам.

Пунктом 8.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ України від 13 листопада 2001 року № 455 (далі - Інструкція № 455), передбачено, що контроль за виконанням цієї Інструкції закладами охорони здоров'я усіх відомств здійснюють у межах своєї компетенції Міністерство охорони здоров'я України, Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, профспілки та їх об'єднання.

Положенням про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженим наказом МОЗ України від 09 квітня 2008 року № 189 (далі - Положення), передбачено здійснення контролю за належним виконанням обов'язків з організації та контролю якості експертизи тимчасової непрацездатності (далі - ЕТН) спеціалістами, відповідальними за ЕТН, у закладах охорони здоров'я з боку відповідальної особи з ЕТН Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, управління охорони здоров'я обласних, Севастопольської міської державної адміністрації та Головного управління охорони здоров'я Київської міської державної адміністрації (далі - органи охорони здоров'я).

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону № 2240 підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Порядок, умови видачі та продовження листків непрацездатності визначено Інструкцією № 455.

Якщо за результатами перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності фахівцями Фонду або відповідальними за ЕТН органів охорони здоров'я будуть зроблені висновки про порушення встановленого порядку видачі листків непрацездатності, то комісія із соціального страхування підприємства має право прийняти рішення про відмову в призначенні матеріального забезпечення (допомоги по тимчасовій непрацездатності) відповідно до абз. 2 п. 2.2 та п. 3.1.1 Положення про комісію.

Підстави для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності також визначені статтею 36 Закону № 2240.

Питання порядку звернення підприємства до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності регулюється Законом України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР та іншими актами законодавства, що видаються відповідно до Конституції України та цього Закону.

Відповідно до пунктів 8.2 Інструкції № 455 та 3.4 Положення відповідальними за стан організації та якості ЕТН є керівники закладів охорони здоров'я незалежно від форм власності.

Керівники закладів охорони здоров'я видають накази і надають розпорядження стосовно організації ЕТН у закладі охорони здоров'я та контролюють їх виконання.

Згідно зі ст. 28 Закону № 2240 фахівці Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності мають право здійснювати перевірку обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам.

Крім того, Інструкцією № 455 передбачено, що контроль за правильністю видачі (продовження) листків непрацездатності здійснюють у межах своєї компетенції Міністерство охорони здоров'я України, Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, профспілки та їх об'єднання; Положенням передбачено здійснення контролю за дотриманням чинного законодавства при організації та проведенні ЕТН з боку відповідальних осіб з ЕТН органів охорони здоров'я.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, який в даному випадку не передбачений чинним законодавством.

Законом передбачена відповідна процедура перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності, а також можливі наслідки порушення встановленого порядку їх видачі, тобто встановлений особливий порядок позасудового врегулювання даного питання. Листок непрацездатності не може бути визнаний недійсним, оскільки він не є правочином. Питання щодо видачі та продовження листків непрацездатності врегульовано спеціальним законодавством.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновку суду апеляційної інстанції вони не впливають та його не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Державному підприємству «Великобичківське лісомисливське господарство» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Державного підприємства «Великобичківське лісомисливське господарство» до ОСОБА_2, комунального закладу «Тячівська районна поліклініка», треті особи: виконавча дирекція Закарпатського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, ОСОБА_3 про визнання недійсним листка непрацездатності.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О.Кузнєцов

і кримінальних справ