Номер провадження: 22-ц/785/73/16
Головуючий у першій інстанції Шляхтицький О.І.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Ісаєвої Н.В.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 жовтня 2005 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності, реальний розподіл будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2005 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності, реальний розподіл будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою, посилаючись на те, що 01.03.2005 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали з ОСОБА_6 договір купівлі-продажу 1/4 частини будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 На виконання вказаного договору позивачі передали відповідачці грошові кошти в розмірі 10000 грн., що підтверджується розпискою від 01.03.2005 року, а відповідачка зобов'язалась нотаріально оформити договір в строк до 01.06.2005 року, однак ОСОБА_6 ухиляється від нотаріального оформлення угоди.

На підставі вищевикладеного, позивачі просили суд визнати договір купівлі-продажу 1/4 частини будинку АДРЕСА_1 укладений 01.03.2005 року між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дійсним, визнати за позивачами право власності на 1/4 частину спірного будинку, розподілити та виділити в натурі позивачам 1/4 частину спірного будинку та встановити порядок користування земельною ділянкою.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_5 позов підтримала.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позов визнали.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 жовтня 2005 року позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності, реальний розподіл будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою задоволений, визнаний дійсним договір купівлі-продажу 1/4 частини будинку АДРЕСА_1 укладений 01.03.2005 року між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності на 1/4 частину будинку АДРЕСА_1

Виділено у власність: ОСОБА_4 та ОСОБА_5: з житлового будинку літ. А приміщення 2 вартістю 1438 грн., веранду літ.а2 - 1789 грн., споруд літ.А 1 - 14225 грн., сарай літ.Д - 2181 грн., туалет літ,Е - 322 грн., калитку № 5 - 243 грн., водопровід № 3 - 167 грн., забор № 7 - 914 грн., зливну яму № 8 - 62 грн., забор № 9 - 503 грн., приміщення № 4 (частину) - 144 грн., а всього на суму 21988 грн., що складає 71,6 % від всього майна або 11/15 його частини; ОСОБА_7: з житлового будинку літ.А приміщення 1 та 3 вартістю 3084 грн., веранду літ.а - 1164 грн., навіс літ.а1 - 419 грн., сарай літ.Б 1666 грн., сарай літ.Г - 210 грн., туалет літ.В - 162 грн., приміщення № 4 (частину) - 145 грн., забор № 1 - 214 грн., забор № 2 - 226 грн., забор № 6 1412 грн., а всього на суму 8702 грн., що складає 28,4 % від всього майна або 4/15 його частини.

Виділена ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в конкретне користування земельна ділянка, площею 421 кв.м. з виходом на АДРЕСА_1 виділена ОСОБА_7 в конкретне користування земельна ділянка, площею 756 кв.м. з виходом на АДРЕСА_1

Припинено право власності на 1/4 частину будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_6

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2, представник ОСОБА_3, сторони, яка не була залучена до участі у справі, однак ОСОБА_2 вважає, що оскаржуване рішення суду порушує права ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якої просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

В судове засідання сторони не з'явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Згідно із ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Зі змістом ст.. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зазначеним нормам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що сторони домовились щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу ? частини будинку з надвірними спорудами по вул. С. Чернова в м. Ізмаїлі та відбулося його виконання позивачами, а нотаріально посвідчити договір неможливо оскільки ОСОБА_6 ухиляється від нотаріального оформлення договору, що є підставою для визнання договору дійсним відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Судова колегія вважає, що такий висновок суду суперечить нормам цивільного законодавства та не ґрунтується на матеріалах справи.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до договору від 07.06.1986 року ОСОБА_6 придбала у ОСОБА_8 ? частину будинку АДРЕСА_1 (а.с.7).

01.03.2005 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали з ОСОБА_6 договір купівлі-продажу ? частини будинку з надвірними спорудами по вул. С.Чернова м. Ізмаїлі, на виконання вказаного договору позивачі передали відповідачці грошові кошти в розмірі 10000 грн., що підтверджено розпискою від 01.03.2005 року (а.с.15).

Договір купівлі-продажу між сторонами нотаріально посвідчений не був.

Відповідно до технічного паспорту від 02.07.2005 року власниками житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_6, який належить ? частина та ОСОБА_7, якому належить ? частини вказаного житлового будинку (а.с.5).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Статтею 657 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Однак, при розгляді справи, суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернули та не врахував, що договір купівлі-продажу ? частини житлового будинку з надвірними спорудами в силу ст. 657 ЦК України в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, підлягав і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, тому не міг бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України, і, відповідно, відсутні підстави для визнання за позивачами права власності на спірне нерухоме майно.

Також колегією суддів, було встановлено, що на підтвердження своєї апеляційної скарги ОСОБА_2, представник ОСОБА_3 надала до суду копію свідоцтва про укладення шлюбу, який був зареєстрований 21.01.1984 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, прізвище якої після державної реєстрації шлюбу змінено на ОСОБА_3, тобто на момент укладання договору купівлі-продажу ОСОБА_9 перебувала у зареєстрованому шлюбі (а.с. 43).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Частинами 1-3 ст. 65 СК України визначено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладання одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладання договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Тобто, судом першої інстанції, приймаючи рішення, були допущені також і інші порушення норм процесуального та матеріального права, а саме, судом не було встановлено, кому саме належить ? частини житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а також справа розглянута за відсутності особи, а саме ОСОБА_3, чоловіком ОСОБА_9, який є також власником вказаного майна, на підставі спільної сумісної власності подружжя.

Законодавець, виключивши можливість апеляційного суду скасувати у такому випадку рішення суду з направленням справи на новий розгляд, не змінив положення ст. 303 ЦПК України, згідно з якою апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. І не наділив апеляційний суд правом скасувати рішення, після чого, залучивши таку особу до участі у справі, вирішити спір як суд першої інстанції.

Справа колегією суддів розглянута відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які знаходяться в матеріалах справи, належність та допустимість яких перевірена судом та їм надана оцінка в рішенні суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що на підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 жовтня 2005 року - скасувати, постановити нове.

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності, реальний розподіл будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Н.В. Ісаєва