АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого-судді Кулянди М. І.

суддів: Одинака О.О., Перепелюк Л.М.

секретар Герман Я.І.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представників відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно та його виключення зі спадкового майна

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно та його виключення зі спадкового майна.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з 1997 року проживала із ОСОБА_8 однією сім'єю без реєстрації шлюбу АДРЕСА_1.

З 2000 року вони з ОСОБА_8 почали спільно проживати в будинку його батька, ОСОБА_8, АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько ОСОБА_8 помер.

Після смерті батька 33/100 частки житлового будинку з відповідними частинами господарських та побутових будівель і споруд, які знаходяться АДРЕСА_2, де вони із ОСОБА_8 проживали, були успадковані останнім, відповідно до свідоцтва про право на

____________________________________________________________________________________________

№ 22ц-561/16 р. Головуючий у 1-й інстанції Гончарова І.М.

Категорія: 69 Доповідач Кулянда М.І.

спадщину за законом, виданого 30 вересня 2003 року державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори Балковим М.М.

Як зазначено у свідоцтві, спадкове майно складалося із житлового будинку літ. «А», цегляних сараїв літ. «Б», «В», «Г», дерев'яних сараїв літ. «Ж», «К», гаражів літ. «Е» (бетон) та «Д» (дерево), а також вбиральні літ. «З». Вартість спадкового майна, згідно витягом із реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Чернівецьким ОБТІ 17 вересня 2003 року за № 1504776 складала 31 413 гривень.

Вказувала, що вона разом з чоловіком, в кінці 2003 року, почали будувати гараж літери М і літню кухню літери Л.

19 березня 2004 року, між нею та ОСОБА_8 було укладено шлюб, а ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син - ОСОБА_8

Після народження дитини вони продовжували проживати АДРЕСА_2 і для покращення житлових умов вирішили здійснити подальший ремонт квартири із прибудовами, як до основної квартири, так і до господарських споруд.

Закінчивши в 2004 році будівництво літньої кухні та гаража, вони звернулись до відповідних органів щодо оформлення права власності на дане майно. Відповідно до рішення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Чернівці ради №40/3 від 24 березня 2004 року, ними були узаконені дані прибудови та отримано дозвіл на подальші перепланування.

Зазначала, що за рахунок спільних коштів, ними протягом 2004-2013 pоків було проведено подальшу реконструкцію та ремонт будинку. Зокрема, внаслідок їх затрат (трудових та грошових) проведено капітальний ремонт ванної кімнати, побудовано туалет із відведенням в каналізацію, добудовано коридор, в прихожій поміняно стелю, поставлено нові вікна та підлогу.

Вартість будівельних матеріалів, придбаних ними у зазначений період, становить 36 954 гривень 35 копійок, а крім того, вона оплачувала роботу виконроба та будівельників.

Вважає, що здійснені під час перебування у шлюбі із ОСОБА_8 невід'ємні поліпшення нерухомого майна по АДРЕСА_2 є спільною сумісною власністю подружжя.

ІНФОРМАЦІЯ_3 її чоловік ОСОБА_8 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в селі Репужинці Заставнівського району Чернівецької області та 33/100 житлового будинку по АДРЕСА_2.

Із заявою про прийняття спадщини звернулась донька померлого ОСОБА_4, яка є спадкоємцем по заповіту від 09 липня 2012 року, а також троє осіб, що мають право на обов'язкову частку - вона, оскільки є інвалідом третьої групи довічно; мати померлого - ОСОБА_3, що є пенсіонеркою за віком; ОСОБА_8 - син померлого.

Вважає, що її частка в спільній сумісній власності подружжя включена до спадкового майна.

Зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Першої Чернівецької державної нотаріальної контори від 14 травня 2014 року вбачається, що її право на майно в спільній сумісній власності подружжя нотаріальною конторою не визнається.

У зв'язку із цим, вважає, що вказане майно підлягає не лише поділу у відповідності до вимог сімейного законодавства, але й виключенню з переліку спадкового майна.

Крім того, вказувала, що після смерті ОСОБА_8, продовжуючи проживати у АДРЕСА_2, будучи його спадкоємцем та розуміючи, що вона має частку у власності на дане майно, за власні кошти, продовжувала проводити ремонтні роботи в будинку.

До кінця 2014 року провела там косметичний ремонт кухні, кімнати та коридору. Вартість матеріалів, що були нею придбані після смерті чоловіка та ремонт, складають 27 558 грн. 48 коп.

Зазначає, що належна їй частка у майні збільшилася, а здійсненні нею невід'ємні поліпшення є її особистою приватною власністю.

Враховуючи вищенаведене та кількість здійснених нею як особисто, так і разом із чоловіком поліпшень та добудов, вважає, що станом на момент розгляду спору в суді, належна їй частка у праві власності на спірне нерухоме майно становить 33/200 частки.

У зв'язку з чим, просила суд:

- встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу її, ОСОБА_1 та ОСОБА_8, в період з червня 1997 року по 19 березня 2004 року;

- визнати за нею право власності на 1/2 від 33/100 будинку АДРЕСА_2 та належних до нього господарських будівель та споруд, а саме - на 33/200 частин та виключити вказане майно з об'єму спадкового майна ОСОБА_8

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_8, в період з 01 січня 2004 року по 19 березня 2004 року.

У решті позовних вимог - відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 лютого 2016 року в частині відмови у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання права власності на ? від 33/100 частин будинку АДРЕСА_2 та належних до нього господарських будівель та споруд, а саме - на 33/200 часток, а також виключення із спадкового майна ОСОБА_8 33/200 часток будинку АДРЕСА_2 та належних до нього господарських будівель та споруд, скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3, як спадкоємців померлого ОСОБА_8, про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно та його виключення зі спадкового майна.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що спадкоємцями ОСОБА_8 за заповітом є, донька ОСОБА_7; спадкоємцями за законом першої черги, що мають право на обов'язкову частку у спадщині та прийняли спадщину - мати спадкодавця ОСОБА_3, 1949 року народження, непрацездатна за віком; малолітній син - ОСОБА_8, 2004 року народження та дружина - ОСОБА_1, 1974 року народження, інвалід 3 групи.

Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач (ст.30 ЦПК України). Сторони - це суб'єкти спірних матеріальних правовідносин.

При розгляді справ, пов'язаних із визнанням права власності на спадкове майно, в обов'язковому порядку до участі у справі залучаються всі спадкоємці, які прийняли спадщину.

Права свободи та інтереси малолітніх осіб віком до 14 років захищають у суді відповідно їх батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом (ч.1 ст.39 ЦПК України).

Забезпечення захисту прав малолітніх або неповнолітніх осіб під час розгляду справи здійснюється в порядку, передбаченому ст.27-1 ЦПК України і саме суд сприяє створенню належних умов для здійснення малолітньою або неповнолітньою особою її прав, визначених законом.

Зі змісту ст. 1268-1270 ЦК України вбачається, що відповідачами у справах про визнання права власності на спадкове майно є спадкоємці, які прийняли спадщину.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, в порушення зазначених норм права, не залучив до участі в справі, в якості відповідача, ОСОБА_8, який являється спадкоємцем за законом першої черги, після смерті свого батька ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 та не врахував, що в результаті вирішення спору будуть вирішені питання про обсяг його прав та обов'язків як спадкоємця за законом.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права.

У той же час, відповідно до ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд не має процесуальних повноважень для залучення інших осіб до справи чи направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції для усунення цих порушень, що унеможливлює вирішення спору в апеляційній інстанції.

Відповідно до вимог п.1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Оскільки, судовим рішенням порушуються права інших осіб, що претендують на спадщину, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання права власності на ? від 33/100 частин будинку АДРЕСА_2 та належних до нього господарських будівель та споруд, а саме - на 33/200 часток, а також виключення із спадкового майна ОСОБА_8 33/200 часток будинку АДРЕСА_2 та належних до нього господарських будівель та споруд підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові в цій частині.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 лютого 2016 року в частині відмови у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_3 про визнання права власності на ? від 33/100 частин будинку АДРЕСА_2 та належних до нього господарських будівель та споруд, а саме - на 33/200 часток, а також виключення із спадкового майна ОСОБА_8 33/200 часток будинку АДРЕСА_2 та належних до нього господарських будівель та споруд, скасувати.

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_3 про визнання права власності на ? від 33/100 частин будинку АДРЕСА_2 та належних до нього господарських будівель та споруд, а саме - на 33/200 часток, а також виключення із спадкового майна ОСОБА_8 33/200 частин будинку АДРЕСА_2 та належних до нього господарських будівель та споруд, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: