Справа № 242/2246/16-ц
Провадження № 2-о/242/210/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2016 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: судді Владимирської І.М., при секретарі Сорока Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Селидове цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції в Донецькій області про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті, в якій зазначила, що його син ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Йому було видане медичне свідоцтво про смерть № 786 від 13.02.2015 року, КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи», в якому зазначено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Він звернувся до відділу реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції з заявою про державну реєстрацію акту про смерть сина, однак йому було відмовлено. Просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2, чоловічої статі, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Гірник Донецької області, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4 року в Київському районі м. Донецька.

Заявник в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав повністю та просив суд слухати справу у його відсутність.

Представник зацікавленої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просить справу розглянути у відсутність представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Судом встановлено, що Згідно свідоцтва укладання шлюбу серії НОМЕР_1 від 22.07.1978 року, виданого Гірняцькою міською радою м. Селидове Донецької області, актовий запис № 74, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 22.07.1978 року зареєстрували шлюб.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 05 травня 1979 року, виданого Гірняцькою міською радою м. Селидове Донецької області, ОСОБА_2, народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першо черговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду ґрунтується на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих доказів, в тому числі з урахуванням документів, які видані установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України та які, як виняток, приймаються до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно лікарського свідоцтва про смерть № 786 від 13.02.2015 року, виданого КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи», ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року від інтоксикації двобічної гнійної пневмонії.

Крім того, факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 року, підтверджується письмовими доказами, а саме: свідоцтвом про поховання № 155452; актом прийому - передач наданих послуг; договором-заказів на організацію та проведення поховання № 255/82 від 14.02.2015 року та фотоматеріалами, що знаходяться в матеріалах справи, на яких зображено місце поховання ОСОБА_2 з вказаною датою народження та смерті.

Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається зі змісту Наказу міністерства юстиції України від 17.06.2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області, зокрема м. Донецьк, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території м. Донецьк.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 249 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Суд, приходить до переконання, що встановлення факту смерті ОСОБА_2 має для заявника юридичне значення.

За наведених обставин, з урахуванням наданих доказів, вимоги заявника є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судове рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 60, 212-215, 234, 256, 257-1, 259 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

ЗаявуОСОБА_1, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції в Донецькій області про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, чоловічої статі, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Гірник Донецької області, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4 року в Київському районі м. Донецька.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Селидівський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи.

Суддя