У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 20 січня 2016рокум. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоГвоздика П.О., суддів:ика відповідача Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,Мартинюка В.І., Ситнік О.М., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про витребування земельної ділянки із незаконного користування, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 - на ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 23 січня 2014 року, в с т а н о в и л а: У вересні 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що він є власником земельної ділянки площею 3,72 га, яка розташована на території Підгорянської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. 01 березня 2007 року між ним та ОСОБА_9 укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років. Посилаючись на те, що орендар помер, а його спадкоємець - ОСОБА_7 продовжує користуватися спірною земельною ділянкою, позивач просив суд повернути йому земельну ділянку, витребувавши її з незаконного користування відповідача. Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 23 січня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції та ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_6 оскаржив їх в касаційному порядку. Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 березня 2014 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 листопада 2013 рокута ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 23 січня 2014 року відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2015 справу допущено до провадження Верховного Суду України. Постановою Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року заяву ОСОБА_6 задоволено частково. Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 березня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції. У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_8 - просить скасувати ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що оскільки орендар ОСОБА_9 був зареєстрований як фізична особа - підприємець, а не юридична особа, тому після його смерті договір оренди не припинив своєї дії, права й обов'язки останнього перейшли в повному обсязі до його спадкоємця - ОСОБА_7, який використовував спірну земельну разом з орендарем, і за таких обставин правомірно продовжує використовувати її. Проте з такими висновками судів погодитись не можна з огляду на наступне. Судами встановлено, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 3,72 га із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Підгорянської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. 01 березня 2007 року між нимта ПП ОСОБА_9 в особі ОСОБА_9 укладено договір оренди землі, за яким позивач передав у строкове платне користування спірнуземельну ділянку для вирощування товарної сільськогосподарської продукції строком на 10 років. За змістом трудового договору між працівником і фізичною особою, укладеного 26 лютого 2007 року, ОСОБА_7 працював у фізичної особи - підприємця ОСОБА_9 на посаді бригадира підготовчого відділення. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у зв'язку зі смертю ОСОБА_9 13 грудня 2011 року проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 липня 2012 року спадкоємцем майна ОСОБА_9 є його син - ОСОБА_7 Листом від 29 грудня 2011 року відповідач повідомив позивача про те, що він прийняв усі права та обов'язки за договором оренди як орендар та продовжує використовувати спірну земельну ділянку. Відповідно до вимог ст.609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. До підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі ст. 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (далі - Закон) державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру. Частиною 3 ст.46 Закону передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Отже, фізична особа - підприємець - це статус, який фізична особа може набути або втратити. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст.46 Закону державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться, зокрема, в разі смерті фізичної особи - підприємця. Згідно із ч. 1 ст.781 ЦК України договір найму припиняється в разі смерті фізичної особи - наймача, якщо інше не встановлено договором або законом. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. 2 ст. 792 ЦК України). Статтею 31 ЗаконуУкраїни«Про оренду землі»передбачено припинення договору оренди землі у разі смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у ст. 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки. За змістом ч. 1 ст.7 Закону України «Про оренду землі» право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи - орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам ЗК України. Отже, якщо умовами договору оренди земельної ділянки, укладеного сторонами, не передбачається заборона переходу права на оренду в порядку спадкування, то спадкоємці орендаря (фізичної особи - підприємця) після смерті останнього можуть успадкувати право на оренду земельної ділянки, яка є предметом цього договору. За змістом ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, у тому числі, в разі смерті фізичної особи - орендаря. У пункті 32 договору оренди сторони визначили підстави припинення дії договору, зокрема: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викуп земельної ділянки для суспільних потреб або примусове відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи - орендаря; в інших випадках, передбачених законом. Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою (ст. 5 Закону). Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ст. 6 Закону). Дійшовши висновку, що право на орендовану земельну ділянку переходить до спадкоємця, який використовував їїразом з орендарем, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, разом з тим залишив поза увагою норми ст. 31 Закону України «Про оренду землі» та положення п. 32 договору оренди, а також не з'ясував, на якій правовій підставі спадкоємець орендаря використовує спірну земельну ділянку, оскільки саме від встановлення даного факту залежить вирішення питання про витребування земельної ділянки з незаконного користування спадкоємця орендаря. За таких обставин та з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року (справа № 6-375цс15), ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8- задовольнити частково. Ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 23 січня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий П.О. Гвоздик Судді: О.І. Євтушенко І.М. Завгородня В.І. Мартинюк О.М. Ситнік