У Х В А Л А

іменем україни

27 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Новоград-Волинського міського нотаріального округу Житомирської області Качан Вікторія Олександрівна, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко ЕлінаВолодимирівна, про визнання договору іпотеки та договору відступлення права вимоги за договором іпотеки недійсними за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 29 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що у 2010 році вона дізналася про те, що 21 серпня 2003 року від її імені з ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу та відчужено належну їй квартиру АДРЕСА_1. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 травня 2012 року, яке набрало законної сили, зазначений договір визнано недійсним з підстав того, що підпис від імені продавця виконано не нею.

У подальшому вона дізналася про те, що вказана квартира була передана ОСОБА_4 в іпотеку публічному акціонерному товариству «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») за договором іпотеки від 16 травня 2008 року, а 12 грудня 2011 року банк за договором відступлення прав вимоги за договором іпотеки передав право вимоги за ним товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - ТОВ «Кей-Колект»).

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 не мала права передавати зазначену вище квартиру в іпотеку, оскільки договір купівлі-продажу було визнано недійсним, позивачка просила визнати зазначений договір іпотеки недійсним, визнати договір відступлення права вимоги за договором іпотеки частково недійсним в частині зазначеного вище договору іпотеки, скасувати заборону відчуження предмета іпотеки.

Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 січня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано договір іпотеки, укладений 16 травня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, недійсним. Визнано договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, укладений 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», частково недійсним. Скасовано заборону на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, накладену 16 травня 2008 року приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу КачанВ.О. в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, скасовано обтяження за типом іпотека на зазначену квартиру, накладене 11 серпня 2012 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Г.В. в Державному реєстрі іпотек.

У березні 2015 року ТОВ «Кей-Колект» звернулося до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 березня 2015 року зазначену заяву визнано неподаною та повернуто заявнику.

У квітні 2015 року ТОВ «Кей-Колект» повторно звернулося до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 29 вересня 2015 року, у задоволенні заяви ТОВ «Кей-Колект» про поновлення процесуального строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення відмовлено. Заяву ТОВ «Кей-Колект» про перегляд заочного рішення повернуто заявникові.

У касаційній скарзі ТОВ «Кей-Колект» просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, й задовольнити його заяву про поновлення процесуального строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Згідно з ч. 7 ст. 229 ЦПК України до неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються правила статті 121 цього Кодексу.

Апеляційний суд дійшов передчасного висновку про законність ухвали суду першої інстанції про відмову у поновленні строку на звернення із заявою про перегляд заочного рішення з огляду на те, що ТОВ «Кей-Колект» із відповідною заявою звернулося у межах десятиденного строку з дня отримання копії заочного рішення. Проте через неналежне оформлення заяви ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 03 березня 2015 року її було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а ухвалою від 26 березня 2015 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

23 квітня 2015 року ТОВ «Кей-Колект» повторно звернулося до суду із заявою про перегляд заочного рішення, разом з якою подано заяву про поновлення строку.

Частиною 2 ст. 72 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «Кей-Колект» про поновлення пропущеного строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення, районний суд повернув заяву, а не залишив її без розгляду, як того вимагає ч. 2 ст. 72 ЦПК України.

Наведених порушень процесуального закону апеляційний суд не виправив, хоча процесуальні дії з повернення заяви та залишення заяви без розгляду мають різні правові підстави, тягнуть за собою різні процесуальні наслідки та по-різному впливають на подальші процесуальні дії заявника.

Крім того, суди не перевірили та не дали оцінки посиланням ТОВ «Кей-Колект» на причини пропуску строку звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, зокрема на те, що, у зв'язку зі значним обігом справ у товаристві та відсутністю особи, яка б могла представляти його інтереси у м. Житомирі, уповноважений представник, який перебуває у м. Києві, отримав ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 03 березня 2015 року про залишення заяви без руху та надання строку для усунення виявлених недоліків 15 квітня 2015 року, тобто після постановлення ухвали від 26 березня 2015 року про визнання заяви неподаною та повернення її заявникові.

При цьому суди не звернули уваги також на те, що норми ЦПК України не містять вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку; вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від усіх обставин, наведених заявником, та від обставин справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задовольнити частково.

Ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 29 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська