Справа № 459/1213/16 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/783/5754/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 27 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на лікування дитини, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 27 липня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 7422 (сім тисяч чотириста двадцять дві), 00 грн. 1/2 вартості фактично понесених витрат на придбання металоконструкції (пластини) та 9150 (девять тисяч сто пятдесят),75 грн. ? вартості фактично понесених витрат на придбання ліків. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати в частині стягнення з нього 7422 грн. ? вартості фактично понесених витрат на придбання металоконструкції (пластини), і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у цій частині. Вважає рішення необєктивним, безпідставним та незаконним. Зазначає, що суд стягнув з нього кошти в розмірі 7422 грн. без жодних підстав та доказів. Позивач надала суду лише дві копії документів на іноземній мові, які є незрозумілими для відповідача. Крім цього, зазначає, що дані документи без перекладу, завіреного ліцензованим перекладачем і нотаріусом. Судом не доведено обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача на підтримання апеляційної скарги, позивача в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції задовольняючи позов частково, виходив з того, що сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між сторонами розірвано та відповідачем сплачуються аліменти на утримання дитини сторін у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Син сторін знаходився на стаціонарному лікуванні у ІІ хірургічному відділенні ЛОДКЛ «Охматдит» з 25.05.2015 року по 10.08.2015 року з клінічним діагнозом: ВВР грудної клітки: лійкоподібна деформація ІІІ ст. Під загальною анестезією 7.07.2015 року виконано операцію металостернохондродистракція за методом Nuss-Park із торакоспічною асистенцією, що підтверджується копією витягу ЛОДКЛ «Охматдит» від 10.08.2015 року № 2620. Згідно із заключенням лікаря ОСОБА_5 від 22.02.2016 року дитина ОСОБА_4 оперований у ЛОДКЛ «Охматдит» з приводу лійкоподібної деформації грудної клітки ІІІ ст. Вартість металоконструкції з Німеччини дорівнює 600 євро. Зазначена сума також підтверджується іншими наявними у справі доказами. Відповідно до копії довідки СП «Київ-Захід» у формі ТЗОВ від 18.05.2016 року № 223 ОСОБА_3 працює пекарем, у період з травня 2015 року по квітень 2016 року їй нараховано 23670,91 грн. Позивач одержує допомогу на дитину-інваліда ОСОБА_4 Відповідно до довідок про доходи, виданих ДП Шахта «Межирічанська» №№ 284, 285, 286 від 24.05.2016 року ОСОБА_2 працює підземним слюсарем, його дохід, за винятком аліментів та коштів на утримання, становить: за 2014 рік 25414, 17 грн., за 2015 рік 45438, 11 грн., за січень квітень 2016 року 14373, 43 грн. ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_6, та на даний час є батьком ОСОБА_7, 01.11.2013 року. Хоча законом не передбачено переліку хвороб, їх тяжкості, за наявності яких у батьків виникає обовязок брати участь у додаткових витратах на дитину, ураховуючи те, що наявний у дитини діагноз: ВВР грудної клітки: лійкоподібна деформація ІІІ ст. є захворюванням, яке потребувало лікування оперативним втручанням та потягло за собою інвалідність дитини, беручи до уваги перебування дитини сторін у звязку з цим захворюванням на тривалому стаціонарному лікуванні, суд дійшов висновку про те, що дане захворювання є особливою обставиною у розумінні ч. 1 ст. 185 СК України. З урахуванням визнання відповідачем фактичного понесення позивачем 19224,96 грн. витрат на лікування та придбання ліків для сина ОСОБА_8, підтвердження цих витрат на суму 18301,51 грн. (а.с. 13-19), суд вважав доведеним, що на вказані цілі позивачем понесено 18301,51 грн. Щодо решти суми (19224,96-18301,51), така судом не взята до уваги, оскільки, що стосується витрат, понесених на проїзд, та які не охоплені змістом позовних вимог. Виходячи з пояснень позивача, пояснень свідка ОСОБА_5, наявних у матеріалах справи доказів (а.с. 6, 7, 8), неподання відповідачем доказів протилежного, суд вважає доведеним фактичне понесення позивачем витрат на придбання металоконструкції (пластини) для сина ОСОБА_8 у розмірі 600 євро, що, становить 14844,00 грн. При цьому враховано, що жодних доказів на спростування необхідності придбання позивачем металоконструкції (пластини), яку встановлено синові сторін, її властивостей відповідачем не подано. Вирішуючи питання про розмір участі відповідача у додаткових витратах на дитину, судом ураховано, що сукупний дохід сімї відповідача є значно вищим ніж дохід позивача, те, що відповідач зобовязаний до сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_8 у розмірі 1/4 частини з усіх його доходів щомісячно, ураховано й перебування на його утриманні дочки від іншого шлюбу, а тому, виходячи з того, що додаткові витрати на дитину несуть виключно батьки, рівності прав та обовязків чоловіка та жінки як батьків, засад справедливості та розумності (ч.ч. 6, 9 ст. 7 СК України), дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1/2 витрат на лікування та придбання ліків для сина ОСОБА_8, що становить 9150,75 (18301,51/2) грн., та 1/2 вартості фактично понесених витрат на придбання металоконструкції (пластини), що становить 7422,00 (14844,00/2) грн.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж апеляційної скарги таких не спростовують.

Так, відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до змісту п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України№ 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Перевіряючи оскаржуване рішення в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Із матеріалів справи вбачається та сторонами не оспорено в тому числі і відповідачем, що 7.07.2015 року дитині сторін було проведено оперативне втручання у звязку із проведенням операції:Металостернохондродистракція за методом Nuss-Park із торакоспічною асистенцією у Львівській обласній дитячій клінічній лікарні «Охмадит». При здійсненні такої кориговано лійкоподібну деформацію грудної клітки сина сторін за допомогою відповідної металевої пластини, що була придбана за кордоном та вартість якої становить 600 Євро (заключення лікуючого лікаря ОСОБА_5 від 22.02.2016 року а.с. 6, витяг з історії хвороби сина сторін №2620 від 10.08.2015 року а.с. 23). Крім цього, про захворювання сина сторін та необхідність згаданого оперативного втручання свідчать ряд медичних документів у матеріалах справи (а.с. 11-12, 20-27, 49-54).

Зважаючи на вказане доводи відповідача, який не є спеціалістом у відповідній галузі знань з приводу відсутності необхідності у проведенні вказаної операції, можливості проведення такої дешевше, іншими способами, іншими спеціалістами, можливості придбання необхідної металоконструкції за меншу суму, без жодних підтверджуючих доказів не слід вважати обґрунтованими та такими, що спростовують необхідність проведення такої у звязку із важким захворюванням сина сторін, що було підтверджено також і у суді першої інстанції лікуючим лікарем, що був допитаний як свідок.

Крім цього, оспорювання суми понесених коштів позивачем саме на придбання металевої пластини, необхідної для проведення операції синові сторін суперечить в той же час його ж позиції щодо понесення позивачем витрат на доопераційне, під час операційне та після операційне медикаментозне лікування сина, що проводилось в комплексі із застосуванням металопластини та повязане з таким, понесення яких відповідач в той же час визнав та рішення про стягнення таких не оспорював.

Враховуючи вказане, а саме наявність доказів про проведення операції синові сторін, необхідної у звязку із його важким захворюванням; проведення такої із використанням металопластини; даних про її вартість; відсутність достовірних даних про можливість проведення іншого лікування важкого захворювання сина сторін; відсутність доказів меншої вартості такого, зокрема, і згаданої металевої пластини; наявність у матеріалах справи даних про доходи відповідача, що було встановлено судом першої інстанції, та які свідчать про можливість понесення ним вказаних додаткових витрат на дитину; врахування вказаних обставин судом першої інстанції, як і наявність у відповідача нової сімї та малолітньої дитини на його утриманні, а також сплату ним аліментів, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги вірних висновків суду першої інстанції не спростовують та підстав для її задоволення немає.

Щодо доводів скарги про наявність двох доказів іноземною мовою про понесення витрат на придбання металевої пластини необхідної для проведення операції, то колегія суддів вважає що окрім вказаних у матеріалах справи наявні і інші докази, про які йшлося, на підтвердження згаданої вимоги позивача та необхідність її задоволення у визначеному судом першої інстанції розмірі.

Враховуючи вказане апеляційну скаргу слід відхилити, визнавши її доводи безпідставними, рішення ж суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 27 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

ОСОБА_9