Провадження № 2/520/4825/16
Рішення

іменем України

02 листопада 2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Прохорова П.А.,

при секретарі судового засідання Цвігун А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в особі Відділу примусового виконання рішень, третя особа ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту,

встановив:

Позивач звернулась до суду з наведеним позовом, у якому, вказуючи на те, що на автомобіль TOYOTA CAMRY, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1, який був набутий нею та ОСОБА_2 у власність у період шлюбних відносин, було накладено арешт та оголошено його у розшук для забезпечення виконання третьою особою його зобовязань по сплаті коштів, вказувала, що відповідно до чинного законодавства звернення стягнення за зобовязаннями ОСОБА_2 на такий автомобіль неможливе, а тому вказані обтяження безпідставно порушують права позивача, як власника 1/2 частки та користувача такого автомобіля, а отже підлягають скасуванню.

Учасники справи у судове засідання не зявились, про час та місце його проведення повідомлені належним чином. Позивач звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Представник відповідача звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову заперечувала з підстав його необґрунтованості.

Третя особа звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності.

З наведених обставин провадження у справі суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін, на підставі наданих сторонами доказів та письмових пояснень.

Так, засади ст.ст. 3,11 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом.

Звертаючись до суду за захистом свого права позивач визначає предмет та підстави позову самостійно.

Згідно п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

При цьому відповідно до системного аналізу положень ст.ст. 10, 11, 27, 57-60 ЦПК України, сторони при вирішенні спору зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підстави їх вимог.

Так, з наданих до суду доказів та пояснень вбачаються наступні обставини справи.

З 25 серпня 1995 року по 24 лютого 2009 року позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу 1-ЖД № 031021 та свідоцтвом про розірвання шлюбу.

23.11.2006 року вказане подружжя придбало, за довідкою-рахунком ЄГП-210113, автомобіль TOYOTA CAMRY, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1, право власності на який було зареєстровано за ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до приписів ст.60 СК України, зазначений автомобіль є об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1

В ході здійснення відповідачем виконавчих проваджень про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів, постановами ВП № 49539916 від 15 квітня 2016 року, ВП № 50584097 від 28 липня 2016 року, винесеними державними виконавцями Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ в Одеській області, на вказаний автомобіль було накладено арешт та оголошено його у розшук.

При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу наступне.

Відповідно до ст. 63, 68 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві сумісної власності, якщо не встановлено домовленості між ними.

Разом з тим, до суду не було надано жодних відомостей про існування між колишнім подружжям будь-яких домовленостей щодо вказаного автомобіля, а тому, виходячи із змісту ст. 63 СК та ст. 70 СК України позивачу належить 1/2 його частина. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Таким чином суд доходить висновку про наявність у позивача вправ власності щодо 1/2 частини автомобіля TOYOTA CAMRY, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1, та у звязку з таким вказує на наступне.

Положеннями ст. 41 Конституції України коженому гарантоване право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, встановлено засади непорушності права власності.

Кореспондуючою є норма ст. 321 ЦК України, яка визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому положення ст. 391 ЦК України передбачають право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження ним.

Окрім того суд, розглядаючи справу по суті, приймає до уваги і те, що відповідно до ч.2 ст. 183 ЦК України автомобіль є неподільною річчю, оскільки її не можна поділити без втрати її цільового призначення, тобто виділити частку в натурі неможливо, що у системному аналізі з положеннями ст. 73 СК України, відповідно до яких за зобов'язаннями одного із подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі, вбачається, що звернути стягнення заборгованості ОСОБА_2 на таке майно неможливо.

З викладеного, та приймаючи до уваги пояснення позивача щодо того, що вказаний автомобіль перебуває у її користуванні, суд доходить висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 183, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 60, 63, 68, 73 СК України, ст. 41 Конституції України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в особі Відділу примусового виконання рішень, третя особа ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту, - задовольнити.

Звільнити з під арешту та заборони відчуження автомобіль TOYOTA CAMRY, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1, накладеного постановою про арешт майна та заборони на його відчуження ВП № 49539916 від 15 квітня 2016 року Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ в Одеській області.

Зняти з розшуку автомобіль TOYOTA CAMRY, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1, накладеного постановою про розшук майна боржника ВП № 50584097 від 28 липня 2016 року Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ в Одеській області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя П. А. Прохоров