Номер провадження: 22-ц/785/968/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді Панасенкова В.О.

суддів: Парапана В.Ф.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Колмакові В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 адвокатів Одеської області на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2014 року про відмову у закритті провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, правонаступника ОСОБА_5, яка померла 17 червня 2014 року, адвоката ОСОБА_6 об'єднання "Адвокати" ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 адвокатів Одеської області, про визнання недійсним договору про надання адвокатських послуг від 19 жовтня 2010 року,

в с т а н о в и л а:

21 жовтня 2013 року ОСОБА_3 завернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив визнати недійсним договір №4 про надання адвокатських послуг від 19 жовтня 2010 року, укладений між адвокатом ОСОБА_7 та ОСОБА_5, з підстав передбачених ст. 225 ЦК України, у звязку з тим, що на момент підписання вказаного договору ОСОБА_5 була нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 1-2).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2013 року відкрито провадження у справі (а.с. 7).

17 червня 2014 року відповідачка ОСОБА_5 померла, і до участі у справі у якості її правонаступника судом була залучена її спадкоємець за заповітом ОСОБА_4. Провадження було відновлено 28 січня 2015 року.

05 лютого 2015 року адвокат ОСОБА_7 звернулась до суду з клопотанням про закриття провадження у справі, мотивуючи тим, що право на укладання будь-якого договору немайнового характеру, яким є договір про надання адвокатських послуг є особистим немайновим правом, тому такі правовідносини не підлягають правонаступництву. У разі смерті особи фізичної особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, суд зобовязаний закрити провадження у справі (а.с. 44).

Ухвалою суду першої інстанції відмовлено закриті провадження у справі (а.с. 76-77).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 адвокатів Одеської області просить ухвалу суду першої інстанції скасувати й постановити нову ухвалу про задоволення клопотання про закриття провадження у справі, мотивуючи тим, що судом першої інстанції порушені норми процесуального та матеріального права, а саме: судом не враховано, що договір про надання адвокатських (правової допомоги) послуг має подвійну природу: носить одночасно майновий й немайновий характер, так як відносини між адвокатом і клієнтом ґрунтується на принципах конфедиційності, що не охоплюється положеннями норм, які регулюють надання послуг і з цих підстав втручання інших осіб у відносинах між адвокатом і клієнтом є недопустимими в силу положень пп. 1, 2.3. 6 ст. 6 ПАЕ (Незалежність та свобода адвоката у здійсненні адвокатської діяльності в ред. 2012 р.). Враховуючи принцип конфедиційності, жодна особа не може бути правонаступником правовідносин між адвокатом і клієнтом. Оскільки письмова згода клієнта ОСОБА_5 на розкриття конфедиційної інформації відсутня, ОСОБА_4 не є правонаступником немайнових прав клієнта ОСОБА_5 за договором про надання адвокатських послуг не може виступати стороною у спорі з адвокатом, який є протилежною клієнту стороною, а тому провадження у справі має бути закритим з підстав п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України (а.с. 79-82).

Сторони у справі в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи сповіщені належними чином.

За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України у даному випадку їх неявка в суд не перешкоджає розглядові справи і не порушує право на доступ до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 адвокатів Одеської області, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Відмовляючи у закритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки права замовника за договором послуг мають економічний зміст, набуваються ним на відплатній основі, тому вони є майновими, з огляду на що допускають правонаступництво. Тому судом було залучено до участі у справі ОСОБА_4 у якості правонаступника відповідача ОСОБА_5 При цьому суд застосував ст. 1218 ЦК України, ст. 12 Закону України "Про адвокатуру", який був чинний на час укладання договору про надання адвокатських послуг, ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та ч. 1 ст. 901 ЦК України.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, виходячи з наступного.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв'язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи. Після закриття провадження позивач не має права на повторне звернення до суду з тим же позовом.

Підстави закриття провадження у справі закріплені у ст. 205 ЦК України і свідчать про те, що процес виник або неправомірно при відсутності в заінтересованої особи права на звернення до суду за захистом, або не може бути продовжений з інших причин, в тому числі і в зв'язку з волевиявлення сторін по розпорядженню своїми правами, які викликають зазначені правові наслідки.

З позовної заяви вбачається, що 19 жовтня 2010 року між адвокатом ОСОБА_7 та ОСОБА_5 був укладений договір №4 про надання адвокатських послуг по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ПАТ "ЕРСТЕ БАНК", приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8, Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1.

Згідно із ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Сторонами у зобовязанні є боржник і кредитор. У зобовязанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

У статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобовязання.

Крім норм ЦК України укладання вказаного договору регулювалась Законом України "Про адвокатуру", який був чинний до 05 липня 2012 року, та Правилами адвокатської етики, схваленими Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 01 жовтня 1999 року, протокол від 01 жовтня 1999 року №6/УІ, які діяли на час укладання договору, згідно яких адвокати покликані сприяти захисту прав, свобод та представляти законні інтереси громадян України, іноземних громадян, осіб без громадянства, юридичних осіб, подавати їм іншу юридичну допомогу (ст. 1 Закону) та зобов'язані зберігати адвокатську таємницю. Предметом адвокатської таємниці є питання, з яких громадянин або юридична особа зверталися до адвоката, суть консультацій, порад, роз'яснень та інших відомостей, одержаних адвокатом при здійсненні своїх професійних обов'язків (ст. 9 Закону).

Таким чином, договір про надання адвокатських послуг (правової допомоги) має подвійну природу: носить одночасно майновий й немайновий характер так як відносини між адвокатом і клієнтом ґрунтується на принципах конфедиційності, що не охоплюються положеннями норм, які регулюють надання послуг і з цих підстав втручання інших осіб у відносинах між адвокатом і клієнтом є недопустимими, враховуючи принцип конфедиційності, жодна особа не може бути правонаступником правовідносин між адвокатом і клієнтом.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 травня 2012 року позов ОСОБА_5 задоволено. Суд визнав недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2, укладений 16 червня 2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

21 жовтня 2013 року ОСОБА_3 завернувся до суду з вказаним позовом, у якому визнати недійсним договір №4 про надання адвокатських послуг від 19 жовтня 2010 року, укладений між адвокатом ОСОБА_7 та ОСОБА_5.

17 червня 2014 року відповідачка ОСОБА_5 померла і до участі у справі у якості її правонаступника судом була залучена її спадкоємець за заповітом ОСОБА_4.

Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обовязки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в обєднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обовязки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

У статті 608 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобовязання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно повязаним з особою кредитора.

Таким чином, критерії за допомогою яких здійснюється розмежування прав та обовязків, що спадкуються, від тих прав та обов'язків, що не спадкуються встановлені ст. 608 ЦК України: обовязки спадкуються, якщо вони можуть бути виконані іншою особою; права спадкуються, якщо вони не є нерозривно пов'язаними з особою кредитора.

Оскільки письмова згода клієнта ОСОБА_5 на розкриття конфедиційної інформації відсутня, ОСОБА_4 не є правонаступником немайнових прав клієнта ОСОБА_5 за договором про надання адвокатських послуг не може виступати стороною у спорі з адвокатом, який є протилежною клієнту стороною.

Згідно із ст. 37 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобовязанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що у даному випадку суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Отже, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України ухвала апеляційного суду не перешкоджає подальшому провадженню у справі й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 2 п. 4, 312 ч. 1 п. 3, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 адвокатів Одеської області задовольнити частково, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2014 рокускасувати. передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, подальшому оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.О. Панасенков

ОСОБА_9

ОСОБА_2