АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/3326/13-ц Номер провадження 22-ц/786/1366/16Головуючий у 1-й інстанції Новак Ю.Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді : Гальонкіна С.А.,

суддів: Мартєва С.Ю., Чічіля В.А.,

при секретарі: Гнатюк О.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в особі представника ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду

м. Полтави від 18 березня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2013 року позивач звернувся до місцевого суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 06.11.2007 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В звязку з неналежним виконанням кредитних зобовязань, станом на 31.05.2013 року утворилася заборгованість в розмірі 23569,79 грн., яка складається з наступного: 6314,56 грн. - заборгованість за кредитом; 13514,62 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2142,05 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1098,56 грн. - штраф (процентна складова).

25 січня 2014 року боржник ОСОБА_4 помер.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 квітня 2015 року залучено правонаступника ОСОБА_4 ОСОБА_3 до участі у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості.

23 лютого 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подав до суду уточнений позов до правонаступника ОСОБА_3, в якому просив стягнути з неї заборгованість за кредитним договором в розмірі 23569,79 грн та судові витрати по оплаті судового збору.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 18 березня 2016 року в задоволенні позовним вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог. Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що місцевий суд не звернув уваги на те, що строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказано на картці. Кредитна картка була перевипущена та строк її дії було продовжено до листопада 2010 року, а тому ОСОБА_5, звернувшись із позовом в серпні 2013 року, не пропустив строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з підстав, визначених ст.308 ЦПК України.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем при предявленні позову до суду пропущено строк позовної давності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 згідно укладеного з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитним договором № б/н від 06 листопада 2007 року отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 8000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_4 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між ним та Банком Договір.

Карткою має право користуватися лише її держатель, строк дії картки вказаний на її лицьовій стороні (місяць, рік), картка є дійсною до останнього календарного дня вказаного місяця (п. 3.1.1. розділу 3 Правил користування карткою а.с.9).

Факт отримання кредиту та використання кредитної картки «Універсальна» № 094662, яка була видана 20.11.2007 року строком на три роки, підтверджується заявою позичальника і наданою Банком випискою.

Відповідно до п. 5.3. Умов та правил надання банківських послуг, право зміни розміру наданого на платіжну карту Кредиту (кредитного ліміту) ОСОБА_5 залишає за собою в односторонньому порядку за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення Клієнта.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

Згідно наданої Банком інформації вбачається, що строк дії виданої ОСОБА_4 кредитної картки № 094662 встановлено до листопада 2010 року (а.с.229т.1). В подальшому кредитна картка не пере випускалася (а.с.3-4 т.2).

Пунктом 2 Умов та правил надання банківських послуг визначено терміни та поняття, відповідно до яких, мінімальний обовязковий платіж - це розмір боргових зобовязань Держателя, які щомісячно належать сплаті Держателем протягом строку дії Карти. Даний платіж розраховується як сума Офердрафта та суми щомісячного платежу, що складається із нарахованих до сплати відсотків та частини заборгованості по Кредиту. В залежності від виду платіжної картки, розмір та порядок розрахунків щомісячного платежу зазначений в Заяві та в Памятці клієнта в процентному співвідношенні до здійснених операцій з використанням платіжних карт. Мінімальний обовязковий платіж є обовязковим для Держателя платіжних карт, здійснюючих операції по кредитній схемі.

Згідно умов укладеного ОСОБА_4 кредитного договору, було встановлено обовязкові мінімальні щомісячні платежі, розмір яких було визначено в довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» (Памятка клієнта).

Як вбачається з Памятки клієнта, строк внесення щомісячних платежів встановлено до 25 числа місяця, наступного за звітним. Розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості (а.с.9т.2).

Таким чином, відповідно до наданої апеляційному суду Памятки клієнта, починаючи з місяця, наступного за завершенням першої операції, боржнику необхідно вносити на картку обовязковий щомісячний платіж, який включає в себе як частину кредиту, так й нараховані відсотки ( в режимі дії пільгового періоду відсотки не нараховуються).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). ОСОБА_5 є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно п. 5.2. Умов та правил надання банківських послуг, у випадках порушення Держателем умов даного ОСОБА_5 має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому чи у визначеній Банком частині.

Аналогічне право закріплено в п. 5.7. Правил користування платіжною картою, згідно якого банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобовязань в цілому або в визначеній долі в разі невиконання Держателем своїх Боргових і інших зобов'язань за цим договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що по спірному кредитному договору розрахунки повинні проводитися відповідно до п. 5.4. Правил користування платіжною картою, колегія суддів не бере до уваги, оскільки п. 5.4. Правил стосується порядку погашення заборгованості по платіжним карта без встановленого мінімального обовязкового платежу.

Із встановлених по справі обставин вбачається, що по кредитному договору було встановлено конкретний розмір мінімальних щомісячних платежів, а тому порядок здійснення погашення заборгованості в даному випадку регулюється п. 5.3. Правил користування платіжною картою, відповідно до якого строки і порядок погашення по Кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним картам з встановленим Мінімальним обовязковим платежем визначений в Памятці Клієнта, яка є невідємною частиною ОСОБА_5. Платіж включає плату за користування Кредитом, передбачену Тарифами, та частину заборгованості по Кредиту.

Колегія суддів, проаналізувавши умови спірного кредитного договору та враховуючи норми матеріального права, прийшла до висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу та обраховуватися по кожному черговому платежу окремо.

Дані висновки апеляційного суду не суперечать правовим позиціям, сформульованим в постановах Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13 та від 19 березня 2014 року у справі № 6-14 цс14.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

По справі відсутні докази щодо існування погодженої сторонами іншої тривалості строку позовної давності відповідно до ст. 259 ЦК України. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Під час розгляду справи було встановлено, що останній раз щомісячний обовязковий платіж ОСОБА_4 було здійснено 25 листопада 2008 року (а.с.40-41 т.1, 10-16 т.2).

Таким чином, враховуючи умови договору, зокрема п. 5.3. Правил користування платіжною картою, колегія суддів вважає, що у Банка право звернення до суду виникло починаючи з 25 грудня 2008 року (дати настання чергового обовязкового щомісячного платежу) та тривало протягом трьох років до 25 грудня 2011 року.

Однак, Банк звернувся до суду з позовом лише в серпні 2013 року, тобто з пропуском строків позовної давності.

Нормами статті 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідач ОСОБА_3 звернулася до суду першої інстанції із заявою про застосування наслідків пропуску строку позовної давності (а.с.217т.1).

Місцевий суд, застосовуючи наслідки спливу позовної давності, врахував правову позицію, висловлену Верховним Судом України в постанові у справі № 6-101цс12 від 21.11.2012 року, відповідно до якої позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою нею до винесення рішення судом першої інстанції.

Висновки місцевого суду зроблені на підставі повного, всебічного та обєктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом дана відповідна правова оцінка з врахуванням правових позицій Верховного Суду України. Розгляд справи проведений з дотриманням принципузмагальності та диспозитивності. Оцінка доказів здійснена відповідно до норм ст. 212 ЦПК України.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в особі представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 18 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підпис) ОСОБА_6 (підпис) ОСОБА_7

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1