Номер провадження: 22-ц/785/6753/16
Головуючий у першій інстанції Курочка В. М.
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Станкевича В.А.

- Бабія А.П.

при секретарі - Желєзнову В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.07.2016 року по справі за позовом Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області до ОСОБА_4 про звільнення самовільно займаної земельної ділянки та зобов'язання знести самочинно побудовану будівлю,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду (а. с. 3-6), в якому просив, як зазначено в рішенні суду, зобов'язати відповідача звільнити савовільно зайняту нею земельну ділянку, знести з неї самочинно побудовану будівлю магазину, привести земельну ділянку у первинний стан для використання її за цільовим призначенням.

Свої позовні вимоги позивач, як зазначено в рішенні суду, обґрунтовував тим, що у вересні 2015 року йому стало відомо, про те, що ОСОБА_4 самовільно захопила прилеглу до належної їй на праві власності земельної ділянки площею 0,15 га, частину земельної ділянка, розташованої по АДРЕСА_1, яка перебуває у власності територіальної громади, та самочинно розпочала на цій земельній ділянці будівництво будівлі.

В судовому засіданні в суді першої інстанції, як зазначено в рішенні суду, представник позивача позов підтримав, представник відповідача позов не визнав, посилаючись, що він необгрунтований.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.07.2016 року позов Дальницької сільської ради Овідіопольського району задоволено.Зобов'язано ОСОБА_4 звільнити самовільно зайняту нею земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, знести з цієї земельної ділянки самочинно побудовану нею будівлю та привести цю земельну ділянку у первинний стан, придатний для використання Дальницькою сільською радою відповідно до цільового призначення.Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Дальницької сільської ради витрати зі сплати судового збору 1 378 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 через свого представника подала апеляційну скаргу на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.07.2016 року, в якій просить скасувати рішення суду від 29.07.2016 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції іншим складом суду, призупинити виконання судового рішення у справі до прийняття рішення апеляційним судом, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

Позивачем рішення суду не оскаржується.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог та наданих доказів і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 в установленому законом порядку набула право власності на земельну ділянку, площею 0,15 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1. На цій земельній ділянці ОСОБА_4 побудувала жилий будинок, здала його в експлуатацію та оформила згідно чинного на той час законодавства своє право власності на нього (а. с. 13, 16-19, 21-23).

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 показали, що у вересні 2015 року вони провели обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 і виявили, що ОСОБА_4 самовільно захопила та приєднала до належної їй на праві власності земельної ділянки частину земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0850 га по АДРЕСА_1, об'єднала її зі своєю ділянкою однією огорожею та самочинно розпочала на захопленій земельній ділянці будівництво будівлі. При цьому, станом на вересень 2015 року був побудований лише фундамент будівлі, а станом на цей побудовані також стіни будівлі та крівля.

Показання свідків підтвердженні також складеним ними 29.09.2015 року актом обстеження земельної ділянки, викопіюванням з генерального плану с. Санжійка (а. с. 8, 20).

З рішення Дальницької сільської ради слідує, що 24.12.2004 року нею розглядалась заява ОСОБА_4 про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для подальшого укладення договору оренди для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,09 га в АДРЕСА_1, відповідачці був наданий такий дозвіл, але в подальшому договір оренди цієї земельної ділянки вона не уклала з Дальницькою сільською радою, тобто не набула права користування земельною ділянкою (а. с. 14).

25.11.2015 року Дальницька сільська рада рішенням № 37-VІ відмовила у задоволенні заяви ОСОБА_4 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, площею 0,09 га, яка розташована біля земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 7).

Заперечення представника відповідачки про те, що не вона особисто самовільно захопила частину належної Дальницькій сільській раді земельної ділянки і здійснює на цій ділянці самочинне будівництво, суд першої інстанції до уваги не прийняв, тому що на думку суду вони спростовуються наведеними вище доказами, з яких слідує, що саме ОСОБА_4 є власником сусідньої земельної ділянки площею 0,15 га по АДРЕСА_1, саме відповідачка приєднала до належної їй на праві власності земельної ділянки самовільно зайняту земельну ділянку та огородила їх однією огорожею. Та обставина, що ОСОБА_4 не особисто сама виконує будівельні роботи з самочинного будівництва на самовільно зайнятій нею земельній ділянці на думку суду не має ніякого правового значення та не може бути підставою для відмови в позові до неї.

Також суд першої інстанції не прийняв до уваги та вважав безпідставними заперечення представника відповідача, що Дальницька сільска рада не є належним позивачем у справі, а таким може бути лише Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю.

Дальницька сільська рада згідно положень ст. 13 Конституції України, ст. 12 Земельного кодексу України є власником самовільно зайнятої відповідачкою земельної ділянки і відповідно до положень ст. 152 Земельного Кодексу України, ст. ст. 376, 391 ЦК України вправі вимагати усунення будь-яких порушень її прав на землю.

За таких обставин, суд першої інстанції, керуючись ст. ст. 125, 126, 152 ЗК України, ст. ст. 376, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 214-215, 218 ЦПК України, задовольнив позовні вимоги позивача та відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнув з ОСОБА_4 на користь Дальницької сільської ради витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 378 грн.

Судова колегія, вважає, що суд першої інстанції, в межах позовних вимог, повно, всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та прийшов до правильного висновку на підставі наданих та досліджених доказів, задовольнивши позов Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області.

Тому судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, наданим доказам та відповідним нормам матеріального і процесуального права, а суд першої інстанції правомірно на підставі вимог закону та на підставі встановлених обставин справи дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Оскільки, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України , власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачка на самовільно захопленій земельній ділянці Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області, яка прилягає до земельної ділянки відповідачки за адресою: АДРЕСА_1 Одеської області веде самочинне будівництво (а. с. 8, 11-12, 15, 20).

Докази, які б підтверджували, що самовільно захоплена земельна ділянка, на якій ведеться самочинне будівництво, надавалася відповідачці у встановленому законом порядку в матеріалах справи відсутні та суду апеляційної інстанції не надані (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Разом з тим, рішенням Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 37-VI від 25.11.2015 року в задоволенні заяви відповідачки про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність, відмовлено (а. с. 7).

Доводи апеляційної скарги щодо відсутні доказів того, що саме відповідачка самовільно захопила спірну земельну ділянку, судова колегія не приймає до уваги, оскільки ці доводи спростовуються доказами по справі. Крім того, в своїх запереченнях проти позовної заяви (а. с. 74-76) відповідачка не заперечувала, що нею здійснюється будівництво на спірній земельній ділянці, заперечуючи, що зазначене будівництво є самочинним та, вказуючи, що з позовом про знесення самовільно збудованого об'єкту та звільнення незаконно займаної земельної ділянки повинен звертатися відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю.

Також судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги стосовно відмови судом першої інстанції у витребуванні доказів представнику відповідачки. Оскільки, до апеляційної скарги не додавалися та в суді апеляційної інстанції відповідачкою та її представником не заявлялися відповідно до ст. 303 ЦПК України клопотання про витребування доказів.

Судова колегія також не приймає до уваги доводи апеляційної скарги з приводу того, що судом першої інстанції не досліджувалися докази сторін, не надана правова оцінка доказам по справі та відсутності у позивача певних доказів. Оскільки, ці доводи спростовуються матеріалами справи, зокрема журналом судового засідання (а. с. 84) та не підтверджуються доказами по справі і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги судова колегія також не приймає до уваги, оскільки враховуючи вище наведене, вони не спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином, приймаючи до уваги вище зазначене, встановлені обставини по справі, надані докази, обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не спростовують висновки суду.

За таких обставин, апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 необхідно відхилити, а рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.07.2016 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.07.2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

В.А. Станкевич

А.П. Бабій