УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Гвоздика П.О., ЗавгородньоїІ.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Сирс», Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», треті особи: ОСОБА_5, Приватне акціонерне товариство «Просто-Страхування», ОСОБА_6, про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Сирс» на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 14 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Сирс» (далі - ПрАТ «Сирс»), Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (далі - ПрАТ «УСК «Гарант-Авто») про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Посилався на те, що 17 жовтня 2014 року близько о 06-50 год по вул. Електронній у м. Миколаєві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Хюндай», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля «SCANIA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5 Відповідно до постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні ДТП. Внаслідок ДТП автомобіль «Хюндай» отримав механічні пошкодження та, згідно з висновком експерта, вартість відновлювального ремонту з урахування ПДВ складає 52 961 грн 74 коп., а вартість матеріального збитку становить 34 313 грн 43 коп. Однак, відповідно до рахунку - фактури фактичні витрати на ремонт автомобіля складатимуть 57 086 грн 40 коп. Враховуючи викладене, з урахуванням остаточних уточнень позивач просив стягнути з ПрАТ «Сирс» на свою користь 57 086 грн 40 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди, витрати на автотоварознавче дослідження у розмірі 1 000 грн, 12 000 грн витрат на правову допомогу та 10 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь ОСОБА_4 10 757 грн 86 коп. в рахунок страхового відшкодування, 555 грн 41 коп. витрат на правову допомогу та судовий збір у розмірі 58 грн 46 коп. Стягнуто з ПрАТ «Сирс» на користь ОСОБА_4 2 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, 1 000 грн витрат на автотоварознавче дослідження, 555 грн 41 коп. витрат на правову допомогу та судовий збір у розмірі 58 грн 46 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 14 грудня 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2015 року в частині стягнення з ПрАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь ОСОБА_4 10 757 грн 86 коп. страхового відшкодування, а також в частині стягнення з ПрАТ «Сирс» на користь ОСОБА_4 2 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, 1 000 грн витрат на автотоварознавче дослідження залишено без змін. В іншій частині рішення скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ПрАТ «Сирс» на користь ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 18 648 грн 31 коп., судовий збір у розмірі 236 грн 48 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 1 127 грн. Стягнуто з ПрАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 107 грн 58 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 3 045 грн.

У касаційній скарзі представник ПрАТ «Сирс» - Старосельська Р.І., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції керувався тим, що автомобіль «SCANIA» застрахований у ПрАТ «УСК «Гарант-Авто», а тому саме страховик має відшкодувати страхову виплату.

Скасовуючи частково рішення суду першої інстанції, апеляційний суд керувався тим, що різницю між вартостями відновлювального ремонту та майнової шкоди повинна відшкодувати особа, винного у ДТП, якою є ПрАТ «Сирс».

17 жовтня 2014 року близько о 06-50 год по вул. Електронній у м. Миколаєві сталася ДТП за участю автомобіля «Хюндай», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля «SCANIA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5

Відповідно до постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні ДТП (а. с. 16).

Внаслідок ДТП автомобіль «Хюндай» отримав механічні пошкодження та, згідно із звітом № 007/01-15 незалежного автотоварознавчого дослідження вартості матеріального збитку, заподіяного власникові колісного транспортного засобу від 27 січня 2015 року, вартість відновлювального ремонту з урахування ПДВ складає 52 961 грн 74 коп., а вартість матеріального збитку становить 34 313 грн 43 коп. (а. с. 22-26).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як визначено у п. п. 11, 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Таким чином, апеляційний суд правильно виходив з того, що різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою сплатити потерпілому повинна виплатити особа, яка застрахувала свою відповідальність, тобто ПрАТ «Сирс», оскільки ОСОБА_5 працює водієм у ПрАТ «Сирс», а тому в силу ч. 1 ст. 1172 ЦК України відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення суду апеляційної інстанції, оскільки судове рішення законне та обґрунтоване.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сирс» відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М., Гвоздик П.О., ЗавгородняІ.М.,