1Справа № 335/1536/16-ц 2/335/800/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Соболєвої І.П.,

при секретарі Лєдовій А.С.,

за участю:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Арсенал Страхування», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_7 «Страхова компанія «Арсенал Страхування», в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_7 «Страхова компанія «Арсенал Страхування» несплачену частину страхового відшкодування у сумі 11415,39 гривень, інфляційні збитки у розмірі 541,17 гривень, 3 % річних в розмірі 284,53 гривень, пеню у розмірі 4 173,09 гривень, з відповідача ОСОБА_4 збитки у вигляді орендної плати за транспортний засіб у сумі 30 000 гривень, моральну шкоду у сумі 20 000,00 гривень, та пропорційно задоволеним позовним вимогам судові витрати, повязані з розглядом справи, зокрема витрати на правову допомогу у сумі 10 000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25 червня 2015 року о 17.00 годині відповідач ОСОБА_4, керуючи автомобілем «MAZDA 3», державний номер НОМЕР_1, рухався у м. Запоріжжя по вулиці Тюленіна, не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «MITSUBISHI OUTLANDER», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням власника ОСОБА_6 позивача по справі, чим порушив п.п.13.1 ПДР України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі пошкоджено. Вина відповідача встановлена постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 3 липня 2015 р., яка набрала законної сили 14 липня 2015 р. Згідно акту виконаних робіт від 30 вересня 2015 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi outlander», державний номер НОМЕР_3 у офіційного постачальника ТОВ «Ніко-Запоріжжя» дорівнює 40 613,28 гривень з урахуванням ПДВ. Цивільно-правова відповідальність відповідача водія автомобіля «MAZDA 3» застрахована згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АІ/7708427, страховик ОСОБА_7 «СК «ОСОБА_3 страхування». Позивачу ОСОБА_6, який є власником пошкодженого автомобіля «MITSUBISHI OUTLANDER», було завдано матеріальну шкоду в результаті ДТП. При цьому, обовязок відшкодування збитків, які завданні внаслідок настання страхового випадку, покладається на ОСОБА_7 «СК «Арсенал Страхування».

30 червня 2015 р. позивач письмово звернувся до ОСОБА_7 «СК «Арсенал Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування і повідомленням про ДТП, до яких додав всі необхідні документи, перелік яких зазначено в ст. ст. 33, 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

ОСОБА_7 «СК «Арсенал Страхування» визнало цю подію страховою, та сплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 29 197,89 гривен тільки 1 грудня 2015 р. Відповідно до вимог ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування, за наявності документів, зазначених в ст. 35 цього закону, повідомлення про ДТП, але не пізніше, як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимоги заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та здійснити його, тобто, як зазначає позивач за даним позовом до 27 вересня 2015 р. Однак, ОСОБА_7 «СК «Арсенал Страхування» порушило цей строк на 65 днів (з 27 вересня 2015 р. по 1 грудня 2015 р.), виплативши страхове відшкодування ОСОБА_6 лише 1 грудня 2015 р. в розмірі 29 197,89 гривень, що, в свою чергу, є лише частиною від повної суми страхового відшкодування, не доплативши 11 415,39 гривень.

Із змісту позову витікає, що ОСОБА_7 «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» порушило строк для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль «Mitsubishi outlander», державний номер НОМЕР_3.

Пунктом 5 статті 36 ЗУ «Про ОСЦПВ» передбачено пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно інформації Національного банку України (http:// www.bank.gov.ua/control/uk/publish/article?art_id=53647), облікова ставка НБУ з 25.09.2015 р. складала 22 %.

Отже, з 27 вересня 2015 р. (крайній строк для прийняття рішення страховиком) розмір пені складає 4 173, 09 гривень.

Відповідальність за порушення грошового зобовязання (крім суми неустойки) встановлена ч. 2 ст. 625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Дану норму позивач застосовує виходячи із змісту ст. 25 ЗУ «Про страхування», ст. 979 ЦК України та Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 р.

Всього сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення виплати страхового відшкодування, що підлягає примусовому стягненою з ОСОБА_7 «СК «Арсенал Страхування» становить 541,17 гривень, а 3% річних дорівнює 284,53 гртвень.

Таким чином, оскільки зобов'язання Страховика у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобовязання є грошовим і в разі прострочення його виконання, настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_4 на його користь шкоду у розмірі 50 000 гривень, з яких 30 000 гривень збитки у вигляді орендної плати за транспортний засіб у порядку ст. 22 ЦК України, та моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень, при цьому зазначив наступне.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відповідач, керуючи своїм автомобілем в'їхав у задню частину автомобіля позивача. Це потягло за собою пошкодження задніх частин автомобіля, як то задніх дверей, заднього бамперу, інших деталей. Автомобіль позивача відноситься до категорії автомобілів бізнес-класу і обслуговується у офіційного постачальника. Тобто, усі ремонтні і рихтувальні роботи здійснюються у ТОВ «Ніко-Запоріжжя».

Тим часом, якщо задні двері можливо внаслідок рихтувальних робіт привести у гідний стан, то задній бампер повністю замінюється. Така заміна здійснюється шляхом замовлення у Японії (країні виробнику автомобіля) оригінальної запчастини - заднього бамперу. Строк такої поставки складає біля чотирьох місяців. Внаслідок цього позивач змушений орендувати інший автомобіль, оскільки його власний знаходиться на станції техобслуговування.

26 червня 2015 р. позивач уклав із ОСОБА_1 договір найму (оренди) транспортного засобу № 0730. За умовами останнього позивач отримав у строкове платне користування інший автомобіль у технічно справному стані. Орендна плата складає 10 000. Строк оренди 3 місяці.

Тобто, внаслідок настання ДТП позивач поніс втрати, у зв'язку із пошкодженням власного автомобіля, а також витрати, на оренду іншого автомобіля для відновлення порушеного права, що полягає у транспортуванні автомобілем сімї на роботу, а також власними побутовими і розважальними заходами.

Крім того, вважає, що діями відповідача йому спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку з пошкодженням належного йому автомобіля. А саме: глузування друзів і колег, тиск сімї, основний тягар, пов'язаний з відновленням пошкодженого транспортного засобу та зусилля, які позивач доклав до цього, витратив купу часу на неодноразові переговори і конфлікти зі страховиком, аварійними комісарами, автотоварознавцями, компанією по ремонту автомобіля. Зазначене у сукупності спричинило розлад здоров'я, що полягає у душевних муках і приниженні честі та гідності фізичної особи, що має свій вплив і на оточуючих. Тому позивач визначив завдану йому моральну шкоду у розмірі 20 000,00 гривень.

Крім того, позивач просив пропорційно задоволеним позовним вимогам, стягнути з відповідачів судові витрати на правову допомогу адвоката у сумі 10 000,00 гривень.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_7 «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» у судовому засіданні заперечує проти позовних вимог, просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. 6 липня 2015 був проведений огляд пошкодженого транспортного засобу, на якому був присутній позивач, під час огляду експертом, крім пошкоджень, що були завдані в результаті ДТП, було встановлено та зафіксовано в акті огляду (додано до Звіту), що автомобіль відновлювали ремонтом, зокрема ліві задні двері. Оскільки автомобіль відновлювали ремонтом, то експертом при розрахунку вартості відновлювального ремонту було ураховано знос пошкодженого транспортного засобу. При цьому, від вартості складників, що підлягали заміні віднято знос 38%, шо розрахував експерт ОСОБА_8 у звіті №105/08. Крім того, від суми віднято франшизу по Полісу АІ/7708427 у розмірі 1000 грн., та отримано суму страхового відшкодування в розмірі 29 197,89 гривень 1 грудня 2015 р. ОСОБА_7 «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» перерахувало страхове відшкодування в розмірі 29 197,89 гривень на картковий рахунок позивача. Таким чином відповідач виконав свої обовязки по виплаті страхового відшкодування вчасно та в повному обсязі. Крім того, оскільки до заяви від 30 червня 2015 р. позивач не додав своїх банківських реквізитів, що у унеможливлювало банківський перерахунок коштів, то строк 90 днів почав відраховуватись з 24 листопада 2015 р., коли позивач звернувся із заявою щодо напрямку виплати страхового відшкодування у якій вказав платіжні реквізити власного карткового рахунку. Таким чином, перерахувавши страхове відшкодування 1 грудня 2015 р. ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» вчасно виконало свої зобовязання.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечують проти позовних вимог, надали судові пояснення аналогічні викладеним у письмових запереченнях. Під час ухвалення судового рішення просили суд врахувати, що відповідачем ОСОБА_4 вчинялись дії щодо відновлення порушених прав позивача, зокрема в повному обсязі виплачена франшиза, та саме за заявою відповідача страхова компанія протягом тижня здійснила виплату страхового відшкодування позивачу.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 25 червня 2015 року о 17:00 годині по вулиці Тюленіна в м. Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «MAZDA 3», державний номер НОМЕР_1, під керуванням відповідача ОСОБА_4 та марки «MITSUBISHI OUTLANDER», номерний знак НОМЕР_2, яким керував позивач ОСОБА_6

Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 3 липня 2015 р, яка набрала законної сили 14 липня 2015 р. відповідача ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15 січня 2015 р. № АІ/7708427 відповідальність відповідача ОСОБА_4 за шкоду заподіяну третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована Приватним Акціонерним Товариством «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» з розміром страхового відшкодування у 50 000,00 гривень.

Відповідно до висновку експертного товарознавчого дослідження №105/08 від 17 серпня 2015 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля «MITSUBISHI OUTLANDER», номерний знак НОМЕР_2, який належить позивачу ОСОБА_6 складає 49 464,95 гривень. Вартість матеріальної шкоди з урахуванням зносу 38% 35 338,97 гривень.

Відповідно до акту виконаних робіт ТОВ «Ніка-Запоріжжя» від 30 вересня 2015 р. позивачем проведена оплата послуг по відновленню автомобіля в розмірі 40 613,28 гривень (у тому числі ПДВ 6 768,88 гривень).

Оскільки відповідальність ОСОБА_4 застрахована в ОСОБА_7 «Страхова Компанія «Арсенал Страхування», позивач 30 червня 2015 р. звернувся із повідомленням про настання страхової події та із заявою про виплату страхового відшкодування.

6 липня 2015 р. був проведений огляд пошкодженого транспортного засобу «MITSUBISHI OUTLANDER», номерний знак НОМЕР_2, який належить позивачу ОСОБА_6 у його присутності.

1 грудня 2015 р. ОСОБА_7 «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» виплатило позивачу страхове відшкодування (з відрахуванням суми франшизи 1 000,00 гривень) у розмірі 29 197,89 гривень.

Позивач наполягає на тому, що ОСОБА_7 «СК «Арсенал Страхування» порушило строк виплати на 65 днів (з 27 вересня 2015 р. по 1 грудня 2015 р.), виплативши страхове відшкодування ОСОБА_6 лише 1 грудня 2015 р в розмірі 29 197,89 гривень, що, в свою чергу, є лише частиною від повної суми страхового відшкодування, не доплативши 11 415,39 гривень.

Вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Встановлено, що позивач ОСОБА_6 30 червня 2015 р. звернувся із повідомленням про настання страхової події та із заявою про виплату страхового відшкодування. ОСОБА_7 «СК «Арсенал Страхування» сплатило страхове відшкодування 1 грудня 2015 р.

Відповідно до п. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком відповідних документів.

Частиною 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування, за наявності документів, зазначених в ст. 35 цього закону, повідомлення про ДТП, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимоги заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та здійснити його.

Встановлено, що страховий випадок стався 25 червня 2015 р., 30 червня 2015 р. позивач звернувся до страхової компанії із повідомленням про настання страхової події та із заявою про виплату страхового відшкодування, де вказав відомості щодо своєї особи, телефонний номер звязку, адресу. Тому посилання представника ОСОБА_7 «СК «Арсенал Страхування» на те, що позивачем не надано до страхової компанії відповідних реквізитів, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

З таких підстав суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» порушило цей строк на 65 днів (з 27 вересня 2015 р. по 1 грудня 2015 р.), виплативши страхове відшкодування ОСОБА_6 лише 1 грудня 2015 р.

Відповідно до ч. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (страховика) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитору (застрахованої особи) від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору (застрахованій особі).

Така ж правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 р. (справа № 6-126цс14).

Таким чином вимоги позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_7 «СК «Арсенал Страхування» пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, розмір витрат інфляції, трьох відсотків річних засновані на законі та підлягають задоволенню. Однак щодо розмірів зазначених позивачем виплат суд не може погодитись з таких підстав.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

З наведених у висновку експертного товарознавчого дослідження №105/08 від 17 серпня 2015 р. згідно пп. Б п. 7.39 ОСОБА_1 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів нараховується коефіцієнт фізичного зносу, якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом. Оскільки автомобіль позивача відновлювали ремонтом, то експертом при розрахунку вартості відновлювального ремонту було враховано знос пошкодженого транспортного засобу у 38% та ця сума складає 35 338,97 гривень. Тому за основу суд бере саме такий розмір суми 35 338,97 гривень.

Розмір страхової виплати, проведеної страхувальником відповідальності винної особи становить 29 197,89 гривень. Представник вказаної страхової компанії в судовому засіданні в своїх запереченнях до позову зазначив, що страхове відшкодування у розмірі 29 197,89 гривень було розраховано на підставі рахунку-фактури № 00508 від 6 липня 2015 р. ТОВ «Ніко-Запоріжжя» та від вартості складників, що підлягали заміні віднято знос у 38%, що розрахував експерт ОСОБА_9 у звіті № 105/08.

Однак, як вже зазначалось вище, судом встановлено, що згідно висновку експертного товарознавчого дослідження №105/08 від 17 серпня 2015 р. вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «MITSUBISHI OUTLANDER», номерний знак НОМЕР_2, яким керував позивач ОСОБА_6 складає 35 338,97 гривень вже з врахуванням фізичного зносу у 38%. Тому страхувальником повинно було б сплачено (35 338,97-1000,00 гривень франшизи) 34 338,97 гривень.

Отже, несплачена сума страхового відшкодування саме страхувальником складає (34 338,97-29 197,89) 5 141,08 гривень.

Зобовязання страховика у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобовязання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (страховика) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитору (застрахованої особи) від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору (застрахованій особі).

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 1 березня 2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що положення ст. 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Винятком є відповідальність страховика (ст. 992 ЦК України).

Відповідно до пункту 21 зазначеної постанови при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу страхувальника зобовязаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526, ч.2 ст. 625 ЦК України).

Статтею 992 ЦК України передбачено, якщо у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, страховик зобовязаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня.

Оскільки страховою компанією не було здійснено своєчасно виплату страхового відшкодування позивачу, підлягає стягненню сума страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції, три проценти річних від простроченої суми та пеня за період, визначений позивачем з 27 вересня 2015 р. по 11 лютого 2016 р. (період зазначений в позові), які обраховані із суми 5 141,08 гривень.

Інфляційні втрати за вказані періоди розраховуються відповідно до індексів інфляції, затверджених Держкомстатом України і становлять:

у вересні 2015 р. індекс інфляції дорівнював 102,3%, розмір інфляційних втрат за період з 27 вересня 2015 р. по 30 вересня 2015 р. (3 дні) становить:

(5 141,08 х 102,3 / 100) 5 141,08) /30 х 3 = 11,85 грн.;

у жовтні 2015 р. індекс інфляції дорівнював 98,7, тому до уваги у розрахунку не береться;

в листопаді 2015 р. індекс інфляції дорівнював 102%, розмір інфляційних втрат за період з 1 листопада 2015 р. по 30 листопада 2015 р. становить:

(5 141,08 х 102 / 100) - 5 141,08 = 102,83 грн.;

в грудні 2015 р. індекс інфляції дорівнював 100,7%, розмір інфляційних втрат за період з 1 грудня 2015 р. по 31 грудня 2015 р. становить:

(5 141,08 х 100,7% / 100) 5 141,08 = 35,99 грн.;

в січні 2016 р. індекс інфляції дорівнював 100,9%, розмір інфляційних втрат за період з 1 січня 2016 р. по 31 січня 2016 р. становить:

(5 141,08 х 100,9 / 100) 5 141,08 = 46,27 грн.;

Отже розмір інфляційних втрат, що підлягають стягненню з відповідача за період з 27 вересня 2015 р. по 31 січня 2016 р. становить 196, 94 гривень.

За період з 27 вересня 2015 р. по 11 лютого 2016 р. 3% річних від суми невиплаченого страхового відшкодування становить 58,91 гривень (5141,08 х 3 / 100 / 365 х 137).

На підставі ст. 992 ЦК України, п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за прострочку сплати страхового відшкодування з вини страхової компанії підлягає стягненню пеня в сумі 3 098,40 гривень, а саме: розрахунок пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. З 27 вересня 2015 р. по 11 лютого 2016 р. облікова ставка Національного Банку України складала 22% річних: 33 844,40 х 22х2% /365х65 + 5 141,08 х 22х2% / 365 х 72 = 3 098,40 гривень.

Підсумовуючі наведене, суд вважає, що відповідач ОСОБА_7 «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» зобовязаний сплатити на користь позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми та пеню за прострочку сплати страхового відшкодування, а саме 5141,08 грн. + 196,94 грн. + 58,91 грн. + 3098,40 грн., а всього 8495,33 гривень.

Далі, із змісту позову витікає, що позивач, посилаючись на те, що розмір страхової виплати не покрив шкоду, заподіяну з вини відповідача ОСОБА_4, просив стягнути різницю у розмірі 11 415,39 гривень. Позовні вимоги в цій частині щодо розміру різниці підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до акту виконаних робіт ТОВ «Ніка-Запоріжжя» від 30 вересня 2015 р. позивачем проведена оплата послуг по відновленню автомобіля в розмірі 40 613,28 гривень (у тому числі ПДВ 6 768,88 гривень).

Отже, фактичні витрати понесені позивачем без ПДВ (податок на додану вартість) складають 33 844,40 гривень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною 2 ст. 22 ЦК України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України).

Отже різниця несплаченої суми страхового відшкодування (33 844,40 - 29197,89) складає 4 646,51 гривень, які підлягають відшкодуванню з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_4 на його користь шкоду у розмірі 50 000,00 гривень, з яких 30 000,00 гривень збитки у вигляді орендної плати за транспортний засіб у порядку ст. 22 ЦК України, та моральну шкоду у розмірі 20 000,00 гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладення договору найму (оренди) транспортного засобу, оскільки внаслідок ДТП його власний автомобіль знаходився на станції техобслуговування та строк поставки заднього бамперу з країни виробника Японії складав біля чотирьох місяців. У судовому засіданні представник позивача змінив обставини, зазначені у позові, пояснивши, що пошкоджений автомобіль позивача перебував постійно в гаражі й не використовувався останнім до проведення ремонтних робіт.

До матеріалів цивільної справи долучено відповідь на запит адвоката ОСОБА_5 від 1 квітня 2016 р. в.о. директора ТОВ «НІКО-Запоріжжя» ОСОБА_10, якою спростовуються доводи позивача, передусім у листі зазначено, що пошкоджений автомобіль фактично знаходився в ремонті на території станції технічного обслуговування 10 днів, а саме в період з 21 вересня 2015 р. по 30 вересня 2015 р., строк поставки заднього бамперу для встановлення на автомобіль Mitsubishi Outlander 2.4 CVT Base, державний номер АР044КР склав 33 доби. До цієї відповіді ТОВ «НІКО-Запоріжжя» також долучено наряди-замовлення №Н3022127 від 26 червня 2015 р., №Н30222198 від 6 липня 2015 р., №Н3023063 від 30 вересня 2015 р., відповідно до яких:

- 26 червня 2015 р., під час проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу ТОВ «НІКО-Запоріжжя», пробіг автомобіля становив18 000,00 км;

- 6 липня 2015 р., під час проведення повторної оцінки вартості виконання ремонтних робіт пошкодженого транспортного засобу у присутності представників страхової компанії, пробіг автомобіля склав 19 006,00 км;

- 30 вересня 2015 р., під час передачі відремонтованого автомобіля власнику ОСОБА_6, пробіг вже становив 23 053,00 км.

Зазначені письмові докази іншими доказами по справі не спростовані.

Отже, це свідчить про те, що пошкоджений автомобіль, перебуваючи у постійному користуванні позивача, використовувався останнім за призначенням й спростовує його доводи щодо неможливості експлуатації ТЗ задля задоволення власних побутових потреб.

Окрім того, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2016 р. клопотання представника відповідача про забезпечення доказів задоволено в повному обсязі, зобовязано позивача надати оригінал для огляду, а копію для матеріалів цивільної справи договору найму (оренди) транспортного засобу №0730 від 26 червня 2015 р., укладеного між ОСОБА_1 та позивачем, доказів, що підтверджують сплату орендної плати останнім; акт приймання-передавання послуг за договором про надання правових послуг адвокатом та докази, якими підтверджується переказ коштів у безготівковій формі на банківський рахунок адвоката позивачем, копію книги доходів та витрат адвоката за період, вказаний у позовній заяві; докази, якими обґрунтовується неможливість використання автомобіля за призначенням через відсутність на останньому заднього бамперу.

Відповідно до умов п.4.1. договору найму (оренди) транспортного засобу №0730 від 26 червня 2015 р., укладеного між ОСОБА_1 та позивачем, плата за користування наймачем обєктом найму встановлена сторонами у розмірі 10 000,00 гривень, які наймач зобовязається виплачувати безготівковим розрахунком на банківський рахунок наймодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з квитанції №3 від 18 квітня 2016 р. оплата орендної плати позивачем здійснена лише під час розгляду справи у суді.

З наведеного суд дійшов висновку, що позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Крім того, суд вважає, що позивачу заподіяна моральна шкода, яка виявилась у спричиненні йому розладу здоровя, неможливості використання деякий час транспортного засобу для власних потреб у звязку з народженням дитини.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 р. №4, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю

її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи

розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує обсяг заподіяних моральних і фізичних страждань з урахуванням ступеня провини винного, тобто відповідача ОСОБА_11, характер і тривалість страждань, зміни соціального життя потерпілого, що відповідає вимогам Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування по справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» від 31 березня 1995 р. п.9, та ст. 1167 ЦК України, враховуючи наведене, суд вважає, що розмір моральної шкоди, заподіяної позивачу становить 5 000 гривень, а ні 20 000 гривень, як він того просить.

На підставі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У зв'язку з наведеним, моральна шкода підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_4, оскільки він є винним в ДТП, при цьому суд враховує, що була пошкоджена власність позивача, в зв'язку з чим він переніс певний обсяг душевних страждань, порушився його життєвий уклад. З врахуванням наведеного, з врахуванням обставин справи суд вважає за можливе стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5 000,00 гривень, а не 20 000,00 гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_6 в частині стягнення моральної шкоди з відповідача необхідно відмовити.

Також позивачем ставиться питання щодо відшкодування витрат за послуги адвоката пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Згідно із ст. ст. 84, 88 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, повязані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Оформленими у встановленому законом порядку документами, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, є квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки.

Згідно з п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Так, згідно акту виконаних робіт №1 від 2 вересня 2015 р. за договором про надання правових послуг адвоката від 26 червня 2015 р. вартість правових послуг, наданих адвокатом, склала 10 000,00 гривень. Як випливає із змісту вказаного акту, дії адвоката повязані із представництвом інтересів позивача у Шевченківському районному суді м. Запоріжжя, в тому числі й щодо підготовки позовної заяви про відшкодування матеріальної і моральної шкоди. Жодного відношення вказаний акт до представництва інтересів позивача в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя не має, не зазначено й про підготовку відповідних документів у цій справі. Як вбачається з квитанції 1Р201 від 21 липня 2016 р. плата за надання правової допомоги здійснена також під час розгляду справи, після винесення ухвали про витребування доказів.

Оскільки витрати на правову допомогу документально не підтверджені, суд відповідно до вимог закону вважає, що підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат за послуги адвоката відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір слід стягнути з відповідачів в дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4, приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Арсенал Страхування», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» () на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_4, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 5 141,08 гривень суму невиплаченого страхового відшкодування, 196,94 гривень розмір інфляційних витрат, 58,91 гривень три відсотки річних, 3 098,40 гривень пеня, а разом стягнути 8 495 (вісім тисяч чотириста девяносто пять) гривень 33 копійки.

Стягнути з ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_5 на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_4, різницю між розміром страхової виплати та розміром фактичної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 4 646,51 гривень та 5 000,00 гривень в якості відшкодування моральної шкоди, а разом стягнути 9 646 (девять тисяч шістсот сорок шість) гривень 51копійку.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» () в дохід держави судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_5 в дохід держави судовий збір за позовні вимоги майнового характеру 551,20 гривень, за вимоги про відшкодування моральної шкоди 1 378,00 гривень, а разом стягнути 1 929 (одну тисячу девятсот двадцять девять) гривень 20 копійок.

У задоволенні вимог про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 18 жовтня 2016 р.

Повний текст рішення виготовлено 24 жовтня 2016 р.

Суддя: І.П. Соболєва