У Х В А Л А

пр. № 2/759/5003/16

ун. № 759/11736/16-ц

30 серпня 2016 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Ключник А.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої громадянинові незаконною бездіяльністю слідчого судді,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року позивач звернувся до Апеляційного суду м. Києва з заявою про визначення підсудності даної справи.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.08.2016 року на підставі ч. 1 ст. 108 ЦПК України, підсудність даної цивільної справи було визначено Святошинському районному суду м. Києва.

Суддя, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що у відкритті провадження слід відмовити з наступних підстав.

Так, згідно ст. 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України та вплив на них у будь-який спосіб забороняється.

Згідно ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 125 Конституції України та норм процесуального права, особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві.

Питання притягнення судді до відповідальності врегульовано Законами України "Про судоустрій та статус суддів" та "Про Вищу раду юстиції".

Таким чином, чинне законодавство надає можливість громадянину повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення та дій судді під час здійснення правосуддя.

Оскарження дій судді при здійсненні правосуддя та рішення суду до іншого суду першої інстанції порушує принцип незалежності суддів і заборону втручання у вирішення справи незалежним судом.

Суд є органом, який розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових і службових осіб, а його рішення оскаржуються лише в порядку, визначеному ст. 129 Конституції України і законодавством про судочинство.

Здійснення правосуддя в Україні врегульовано конституційними нормами окремо від діяльності інших органів державної влади.

Відповідно до ст. 62 Конституції України матеріальна і моральна шкода, завдана безпідставним засудженням, відшкодовується державою лише в разі скасування вироку як неправосудного. Проте, у цьому разі за заподіяну особі шкоду відповідає не суд або суддя, а держава.

Частиною 5 статті 1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державною в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Таким чином, суд (суддя) як орган (особа), що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем у цивільній справі. Заяви, скарги на дії судді при здійсненні правосуддя, не підлягають розгляду в суді першої інстанції, оскільки відповідно до закону є інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 р. № 8 "Про незалежність судової влади" роз'яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Отже, позов ОСОБА_1 до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої громадянинові незаконною бездіяльністю посадової особи досудового розслідування не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що за таких обставин необхідно відмовити у відкритті провадження у даній справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 122, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої громадянинові незаконною бездіяльністю слідчого судді.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.Ключник