У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Леванчука А.О.,
Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулися до суду з позовом, у якому зазначали, що 03 жовтня 2011 року ОСОБА_10, яка є дружиною позивача ОСОБА_7 та матір'ю позивачів ОСОБА_6 та ОСОБА_8, перебуваючи у салоні автомобіля «Рено», під керуванням відповідача, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), отримала тілесні ушкодження, у результаті яких, не приходячи до свідомості, померла. За фактом ДТП порушена кримінальна справа, однак влітку 2014 року позивачі отримали копію постанови про закриття кримінальної справи від 21 травня 2012 року, з якої їм стало відомо, що у діях відповідача не виявлено ознак злочину, оскільки причиною ДТП стала раптова розгерметизація шини лівого переднього колеса автомобіля відповідача, що призвело до втрати керування автомобілем.

У добровільному порядку відповідач відмовився компенсувати понесені ними витрати у зв'язку зі смертю ОСОБА_10, зокрема проведення поминок у день поховання, на 9 днів, на 40 днів та на річницю смерті, виготовлення та встановлення пам'ятника, а всього на загальну суму 23 104 грн 88 коп. Крім витрат, понесених позивачами у зв'язку зі смертю ОСОБА_10, їм спричинено також і моральну шкоду, яку останні оцінили у 90 000 грн.

Просили стягнути з відповідача завдану майнову та моральну шкоду.

РішеннямДрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 23 104 грн 88 коп. та моральну шкоду у розмірі 30 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2015 року рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона має бути задоволена частково.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції керувався тим, що відповідач повинен відшкодувати шкоду, оскільки відсутність складу злочину не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у позові, апеляційний суд керувався тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у АТ «СК «АХА Страхування», однак суд першої інстанції не залучив страхову компанію до участі у справі, а апеляційний суд позбавлений такої можливості.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судом не дотримано.

Судами встановлено, що 03 жовтня 2011 року на 188 км. автодороги Київ-Чоп відбувся з'їзд за межі проїзної частини у кювет автомобіля марки «Рено», державний номерний знак НОМЕР_1, яким у напрямку м. Новоград-Волинський керував ОСОБА_9 Внаслідок ДТП пасажирка автомобіля ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження, внаслідок яких, не приходячи до свідомості, померла у відділенні інтенсивної терапії Червоноградської ЦРЛ.

Постановою про закриття кримінальної справи від 21 травня 2012 року, яка була порушена за фактом ДТП за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, під час якої загинула ОСОБА_10, справу закрито на підставі п. 2 ст. 6 КПК України за відсутністю в діях водія ОСОБА_9 ознак складу вказаного злочину.

Причиною ДТП була раптова розгерметизація шини лівого переднього колеса автомобіля «Рено». Дану несправність водій не міг виявити до пригоди та під час руху.

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у АТ «СК «АХА Страхування» згідно з полісом АА №4632244 від 23 травня 2011 року, однак родичі померлої із відповідними вимогами про виплату відшкодувань не звертались, що підтверджується відповіддю директора ЦВ у м. Львові АТ «СК «АХА Страхування» від 26 березня 2015 року № 02301/14 (а. с. 63).

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Дотримання вказаного принципу є надзвичайно важливим при розгляді справ, оскільки він гарантує, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме змогу забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, та відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Суд з урахуванням наведеного повинен вчинити дії, які від нього вимагає положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Про необхідність залучення до участі у справі страхових компаній у яких відповідачі, як володільці транспортних засобів, застрахували свою цивільно-правову відповідальності наголошується і у п.16 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», зокрема при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди у результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Разом з тим відмова суду апеляційної інстанції у позові не ґрунтується на нормах матеріального й процесуального права, справа по суті не вирішена, що перешкоджає позивачам у подальшому захистити свої права у суді.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ч. 2 ст. 14 ЦК України).

Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, у рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Саме така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15.

Таким чином, висновок апеляційного суду про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку з незалученням страхової компанії є передчасним, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування судового рішення з передачею справи на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 336, 338, 343−345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Дем'яносов
Ю.Г. Іваненко
А.О. Леванчук
О.М. Ситнік