Справа № 752/1070/16-ц
Провадження по справі № 2/752/2285/16
РІШЕННЯ

Іменем України

06.10.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Хоменко О.Л.,

при секретарі Мацієвському Б.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги мотивує тим, що з 11.12.2004 року він перебував з відповідачем у шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 21.01.2013 року шлюб між ним та відповідачем розірвано.

З відповідачем вони проживають окремо. Син проживає разом з ним та його батьками. Віповідач має іншу сім`ю в Миколаївській області.

Спору з приводу місця проживання дитини між ним та відповідачем не було. Відповідач не заперечувала проти проживання сина з ним.

На даний час відповідач життям сина не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватись з ним та брати участь у його вихованні, що свідчить про те, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до дитини.

Просить позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги і просили їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась повторно, про день розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Представник третьої особи вважає, що позов підлягає задоволенню, так як Комісією з питань захисту прав дитини встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно малолітнього сина ОСОБА_3.

Суд, заслухавши позивача, його представника, представника третьої особи, свідків та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 21.01.2013 року шлюб між сторонами розірвано.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з позивачем та його батьками, навчається в школі І-ІІІ ступенів №132 м.Києва в 5-Б класі.

З характеристики навчального закладу вбачається, що вихованням дитини займається батько ОСОБА_1, суттєву допомогу надають бабуся та дідусь. Дитина доглянута, охайна, забезпечена усім необхідним. Батько по можливості бере участь у навчально-виховному процесі. За його відсутності бабуся відвідує батьківські збори, систематично підписує щоденник, контролює навчання учня, підтримує зв'язок із класним керівником. Мати ОСОБА_3 ОСОБА_2 проживає у Миколаївській області. Вона перестала займатись вихованням дитини з весни 2013 року. За час навчання у 5 класі мати жодного разу не цікавилась навчанням та успішністю сина.

З письмових пояснень відповідача на ім`я начальника Служби у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації вбачається, що дитина залишилась в м.Києві з бабусею ОСОБА_5 за їх спільною домовленістю, щоб поки не змінювати місце навчання та мати можливість пережити розлучення батьків. З дитиною вона спілкується по телефону і в соцмережах, забирає сина на літні канікули. Приїздити до нього кожного місяця не має можливості, так як знаходиться в декретній відпустці та ще має доньку, яка навчається в школі.

Вважає, що позбавляти її батьківських прав в зв'язку з життєвою ситуацією, що склалася, несправедливо.

З акту обстеження умов проживання відповідача за адресою: смт.Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області від 22.04.2016 року вбачається, що умови проживання відповідють належному рівню. В будинку чисто, кімнати провітрені. Сім`я має достатньо засобів для проживання та виховання дітей. В будинку разом з ОСОБА_2 мешкають: ОСОБА_6 - співмешканець, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 - донька, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно характеристики селищного голови смт.Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області від 25.04.2016 року відповідач характеризується добре. Скарг від сусідів на ОСОБА_2 в селищну раду не надходило.

З висновку №69 від 09.08.2016 року психологічного обстеження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проведеного спеціалістами міського центру дитини Служби у справах дітей виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) за клопотанням Служби у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації вбачається, що у взаєминах з матір`ю визначені амбівалентні почуття. ОСОБА_3 має бажання побачити її на канікулах. разом з тим у нього існує почуття ревнощів до інших дітей, хлопчик відчуває байдужість матері, тому ображений її ставленням до себе і не хоче змінювати своє проживання. Через те, що ОСОБА_2 не приймала участі у вихованні та утриманні сина, це мало травматичний вплив на психічний розвиток хлопчика.

Свідок ОСОБА_5 показала, що вона є матір`ю позивача та бабусею малолітнього ОСОБА_3.

В 2012 році відповідач забрала сина ОСОБА_3 і своїх дітей від перщого шлюбу та поїхала з ними у Миколаївську область. В кінці 2012 року ОСОБА_3 приїхав до них і був у них на зимових канікулах. В 2013 році ОСОБА_3 пішов в школу вже в м. Києві. Домовлялись, що ОСОБА_3 закінчить у Києві початкову школу, але відповідач так його і не забрала. В 2013 році хлопчик був у матері на літніх канікулах, а після цього вона до нього не приїздила. Лише один раз у 2014 році вона була в Києві з приводу отримання допомоги на новонароджену дитину і зайшла до дитини, але ніяких подарунків йому не привезла.

До Нового 2016 року відповідач з сином спілкувалися по скапу, а після цього ОСОБА_3 перестав їй відповідати, так як ображений на неї.

В травні 2016 року відповідач по телефону привітала сина із закінченням навчального року.

Більше ніякої участі в житті дитини відповідач не бере.

Свідок ОСОБА_9 показала, що проживає в будинку АДРЕСА_1 та працює консьєржкою в цьому будинку. Знає позивача та його матір, які теж проживають в цьому будинку, як порядних людей. Вони виховують і разом доглядають за сином позивача, турбуються про нього.

Відповідача вона бачила останній раз приблизно в 2008 році.

Вона заходила в квартиру, коли підписувала акт про непроживання відповідача і бачила, що у дитини обладнана власна кімната.

Свідок ОСОБА_10. показала, що є хрещеною матір`ю ОСОБА_3 і раз на рік обов'язково буває на його дні народження. Починаючи з 2013 року відповідача на днях народження сина вона не бачила.

Їй відомо, що роки два тому відповідач брала сина до себе на канікули, після чого ні син до неї, ні вона до сина не їздять.

Раніше ОСОБА_3 спілкувався з відповідачем по телефону та через соцмережі, але з кожним роком він все менше хоче спілкуватися з нею.

Дитина ніколи не розповідала, що мама їй щось купила чи подарувала.

Чому відповідач вирішила залишити сина, їй невідомо, можливо, не хотіла переводити його в іншу школу.

Приблизно півтора роки тому відповідач народила дитину від другого чоловіка.

З висновку органу опіки та піклування - Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини на засіданні 17.08.2016 року (протокол №15) прийняла рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, так як з'ясовано, що матір дитини не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітнього ОСОБА_3, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитину, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не ознайомлює з культурними та іншими духовними цінностями, не створює умов для отримання ним освіти, матеріально не утримує.

Відповідно до ст.150 ч.2, 3 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ст.157 ч.2 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ст.164 ч.1 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2)ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3)жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування. медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори , як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до п.18 постанови зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей).

Судом встановлено, що після розлучення з позивачем відповідач з двома дітьми від першого шлюбу переїхала на постійне місце проживання до смт. Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, залишивши спільного з позивачем сина ОСОБА_3 проживати разом з батьком. З письмових пояснень відповідача на ім`я начальника Служби у справах дітей вбачається, що таке рішення було прийняте за домовленістю з бабусею дитини ОСОБА_5, що підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, і було викликане необхідністю закінчення сином початкової школи у м. Києві та облаштування нового житла.

З матеріалів, наданих Службою у справах дітей Кривоозерської райдержадміністрації вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідач народила сина ОСОБА_8

Суд звертає увагу на те, що саме від моменту народження четвертої дитини відповідач фактично усунулась від виконання батьківських обов'язків по відношенню до сина ОСОБА_3, оскільки до цього часу вона регулярно спілкувалась з сином по телефону та у соцмережах, періодично забирала його до себе на канікули.

В період з осені 2014 року по грудень 2015 року спілкування матері з сином ставало дедалі рідким. Як пояснив в судовому засіданні позивач, відповідач інколи залишала ОСОБА_3 спілкуватися з її старшою донькою ОСОБА_7. В результаті син виходив на зв'язок неохоче. Подальші спроби спілкування не були сприйняті самим ОСОБА_3, у якого вже сформувалося почуття образи на матір через відсутність її уваги та участі в його вихованні.

В судовому засіданні знайшов підтвердження факт неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по відношенню до сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з тим, враховуючи конкретні обставини справи, а саме: розлучення сторін та створення нової сім`ї відповідачем, віддаленість місця проживання матері від місця проживання сина, обставини, пов'язані з народженням та необхідністю догляду за новонародженою дитиною, та з огляду на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Враховуючи наведене, та, керуючись ст.ст.150, 157, 164,170,180 СК України, ст.ст. 10,60,61, 88,212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: