Провадження № 4-с/127/217/16
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

01 листопада 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Прокопчук А.В.,

при секретарі - Поливаній Ю.В.,

за участю представників заявника - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника Староміського віддіду ДВС Вінницького

МУЮ ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці скаргу ОСОБА_4 на дії державного виконавця Староміського віддіду державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся в суд з вищевказаною скаргою.

Вимоги, викладені в скарзі, мотивовано тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було задоволено частково та усунуто перешкоди ОСОБА_5 та ОСОБА_6 шляхом демонтажу вигрібної ями та каналізаційних труб і стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 ОСОБА_6 229,40 грн. судового збору (хоча судовий збір було сплачено лише ОСОБА_5В.). На підставі вищевказаного рішення суду було видано два виконавчі листи, стягувачами за якими були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Так, державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, та надано строк для добровільного виконання на користь ОСОБА_6 Дана постанова ОСОБА_4 наразі оскаржується в суді.

Разом з тим, заявник зазначає, що державним виконавцем 20.05.2014 року винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 22,94 грн., а також 05.06.2014 року про стягнення витрат на проведення виконавчих дій на суму 50,00 грн. Таким чином, загальна сума стягнення по даному виконавчому провадженню становить 302,34 грн.

Аналогіна постанова про відкриття виконавчого провадження, де стягувачем є ОСОБА_5 також оскаржується заявником та загальна сума стягнення по виконавчому провадженню становить теж 302,34 грн.

Враховуючи вищевказане, заявник вважає, що з нього безпідставно стягнуто подвійний розмір сплати судового збору, а також коштів за проведення виконавчих дій.

Також ОСОБА_4 зазначає, що ним пропущено строк звернення до суду з даною скаргою тому, що скарги на постанови про відкриття виконавчих проваджень наразі не розглянуті, хоча були подані ще 11.06.2014 року, та перебувають на розгляді в суді.

З огляду на вищевказане, ОСОБА_4 звернувся до суду з данною скаргою та просить визнати причини пропуску звернення до суду поважними і поновити строк; визнати неправомірними дії державного виконавця Староміського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції щодо виконання виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області на користь ОСОБА_6, виданого 07 травня 2014 року.

В судовому засіданні представники заявника - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скаргу підтримали, посилаючись на обставини, викладені в ній. Просили задовольнити скаргу у повному обсязі.

В судовому засіданні представник Староміського віддіду державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_3 скаргу не визнав, надав запереченя та пояснив, що державний виконавець діяв відповідно до закону та в межах своїх повноважень. Додав, що заявником не вказано, які саме рішення (дії) державного виконавця оскаржуються, які з них потрібно визнати неправомірними, та не зазначено доказів на підтвердження даних обставин. Державний виконавець не має повноважень перевіряти законність чи правильність рішення суду і виданого, на його підставі, виконавчого листа. Також зазначив, що скарга подана із пропущенням строку на звернення до суду, а обгрунтованих підстав для його поновлення, заявником не зазначено. Просив залишити скаргу ОСОБА_4 без розгляду.

Стягувачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Вислухавши пояснення представників заявника - ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника Староміського віддіду ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25.03.2014 року (а.с. 4-6) позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задоволено частково та усунуто перешкоди ОСОБА_5 в користуванні житловим будинком № 41 по вул. Маяковського у м. Вінниці та ОСОБА_6 в користуванні житловим будинком № 8 по 2-му провулку Северина Наливайко у м. Вінниці шляхом демонтажу вигрібної ями та каналізаційних труб, які входять в цю вигрібну яму, яка розташована на території будинковолодіння № 39 по вул. Маяковського у м. Вінниці. Також стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 229,40 грн. судового збору.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За вищевказаним судовим рішенням Вінницьким міським судом Вінницької області 07.05.2014 року видано два виконачі листи № 127/28975/13, окремо щодо кожного з стягувачів: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 7, 8).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Отже, дослідивши виконавчі листи, суд приходить до висновку, що вони відповідають всім вимогам вищевказаної статті.

Встановлено судом і те, що виконавче провадження за виконавчими листами № 127/28975/13, виданих 07.05.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області, відкрито державним виконавцем Староміського ВДВС Вінницького МУЮ 12.05.2014 року, що підтверджується постановами про відкриття виконавчого провадження ВП № 43252480 та ВП № 43252394 (а.с. 9, 10).

Відповідно до п.1 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Також з матеріалів справи вбачається, що державний виконавець 20.05.2014 року стягнув з боржника ОСОБА_4 за виконавчим листом № 127/28975/13 (стягувач ОСОБА_6С.), виконавчий збір у розмірі 22,94 грн., що підтверджується відповідною постановою (а.с. 11).

Крім того, 05.06.2014 року державним виконавцнем під час примусового виконання виконавчого листа № 127/28975/13 (стягувач ОСОБА_6С.), було стягнуто з ОСОБА_4 витрати на проведення виконавчих дій у сумі 50,00 грн. (а.с. 12). Факт здійснення витрат на суму 50,00 грн. підтверджено актом державного виконавця (а.с. 13).

За змістом ч. 1 ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Так, з ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 11.03.2016 року, суд вбачає, що 11.06.2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою на дії державних виконавців Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ. 26 лютого 2016 року ухвалу апеляційного суду Вінницької області скасовано ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 січня 2016 року і передано питання за скаргою ОСОБА_4 на постанови державних виконавців Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ про відкриття виконавчого провадження та стягнення судового збору на новий розгляд (а.с. 3).

Згідно пояснень заявника йому було відомо про оскаржуванні постанови, однак він не звертався до суду за захистом своїх порушених прав, в зв'язку з тривалим розглядом його вищевказаної скарги.

Інших доказів поважності причин пропуску строку, а саме за період з 20.05.2014 року по день звернення в суд -14.09.2016 року, суду надано не було.

Відповідно до положень ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження", всі документи виконавчого провадження надсилаються боржникові простою кореспонденцією. Жодних письмових документів, які б свідчили про те, що скаржник оскаржувану постанову не отримував, суду не надано.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 не надано суду належних і допустимих доказів поважності причин пропуску ним строку для звернення до суду з даною скаргою, тому в поновленні строків для звернення до суду з скаргою слід відмовити.

Що стосується вимог скарги, то, на думку суду, вони задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст 13 Закону України "Про державну виконавчу службу" дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Стаття ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, для чого наділений відповідним правами та повноваженнями.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 7 Закону України "Про державну виконавчу службу" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 07.02.14р. №6, при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.11 Закону), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 7 ст. 12).

Статтею 42 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Таким чином, суд вважає правомірними дії державного виконавця щодо стянення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Згідно ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження", копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Таким чином, суд вважає, що державний виконавець Староміського віддіду державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції при винесенні постанов від 20.05.2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору та від 05.06.2014 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій по виконанню виконавчого листа № 127/28975/13, стягувачем якого є ОСОБА_6, діяв правомірно у відповідності із своїми повноваженнями та правами, передбаченими Законом України "Про виконавче провадження".

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що прав, свобод та інтересів ОСОБА_4 державним виконавцем Староміського віддіду державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції при вчиненні виконавчих дій не порушено, а тому підстав для задоволення скарги немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 11, 18, 19, 31, 42, 82 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 7, 13 Закону України "Про державну виконавчу службу", п. 3 Постанови Пленуму Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 07.02.14р. № 6, ст.ст. 14, 61, 383-387 ЦПК, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії державного виконавця Староміського віддіду державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 5 днів з дня її проголошення, а особами, у відсутність яких вона постановлена, - протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: