Справа № 466/5764/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Мазур Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1, від імені якого діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання,

у с т а н о в и в:

У червні 2016 року ОСОБА_1, від імені якого діє ОСОБА_2, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, в якому просив суд постановити рішення, яким розірвати договір довічного утримання, повернути йому квартиру АДРЕСА_1, визнати за ним право власності на дану квартиру та скасувати обтяження на неї.

В обґрунтування своїх вимог зазначав про те, що 23 лютого 2015 року між ним, ОСОБА_1, та ОСОБА_3 був укладений договір довічного утримання. Даний договір був посвідчений державним нотаріусом Пятої львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрований у реєстрі за №3-297.

За умовами договору довічного утримання він передав у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2, яка складається з однієї житлової кімнати та кухні, житлова площа квартири становить 17,3кв.м., загальна 28,7кв.м. Згідно із звітом про оцінку майна №8 квартиру оцінено в 99 997грн.

Договір довічного утримання був укладений, оскільки він є одинокою, хворою людиною похилого віку та потребує сторонньої допомоги.

Після укладення договору ОСОБА_3 не виконувала обовязків згідно даного договору. Вона його, ОСОБА_1, не відвідувала щодня, а приходила лише два рази на місяць. Ліки та харчування він купує за власні кошти, а також оплачує комунальні послуги. Відповідач ОСОБА_3 не здійснює оплату, яка обумовлена в договорі, грошового забезпечення у розмірі 300 грн. щомісячно.

Таким чином, відповідачем не виконувалися і не виконуються належним чином зобовязання за договором та обставини, з яких він виходив при укладенні договору, істотно змінилися.

Такі обставини, як ріст споживчих цін на послуги, високий рівень інфляції, відсутність забезпечення його наглядом, харчуванням, одягом, ліками, впливають на нього таким чином, що виконання договірних обовязків поставило його в явно невигідне тяжке фінансове становище. Крім цього, він є людиною похилого віку та потребує догляду.

З огляду на такі факти просить постановити рішення, яким розірвати договір довічного утримання, який був укладений з відповідачем ОСОБА_3 23 лютого 2015 року, застосувати наслідки розірвання такого договору повернувши йому вищевказану квартиру у власність та скасувати обтяження на нерухоме майно за договором довічного утримання.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позов підтримала, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася втретє, хоч про час і місце розгляд справи повідомлялася в установленому порядку, та шляхом опублікування оголошення в газеті «Високий замок» №100(5500) від 06 вересня 2016 року.

В останнє судове засідання 13 жовтня 2016 року о 16.30 год. представник позивача ОСОБА_5 не зявилася та подала заяву з проханням розглядати справу у її відсутності.

Відповідно до ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання 13 жовтня 2016 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст.ст. 744, 745 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утримання та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню, а договір довічного утримання, за яким передається нерухоме майно підлягає також державній реєстрації.

Згідно ст. ст. 755, 756 цього ж Кодексу договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини. У разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем своїх обовязків за договором. Відчужувач набуває право власності на майно, яке ним було передано, і має право вимагати його повернення.

В судовому засіданні встановлено, що 23 лютого 2015 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір довічного утримання, який був посвідчений державним нотаріусом Пятої львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №3-297. За умовами вищевказаного договору позивач ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_3 належну йому на праві приватної власності квартиру №36 на вул. Шевченка, 362 в м. Львові, а остання зобовязалась довічно утримувати та доглядати його, а саме: матеріально забезпечувати його в грошовій формі в розмірі 300 грн. щомісячно; забезпечувати його житлом у відчужуваній квартирі шляхом безоплатного по життєвого проживання у відчужуваній квартирі в цілому; забезпечувати щоденним триразовим калорійним харчуванням; забезпечувати придатним для носіння одягом та взуттям; здійснювати догляд та необхідну допомогу, надавати побутові послуги; забезпечувати згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами на дому та на стаціонарному лікуванні, незалежно від їх вартості.

Зазначені обставини підтверджуються поясненнями представника позивача, долученою до справи копією договору довічного утримання та ці обставини в судовому засіданні ніким з учасників процесу не оспорювались.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 пояснили, що позивач є людиною похилого віку та потребує стороннього догляду, а відповідач ОСОБА_3 не приходить до ОСОБА_1 та не виконує умови договору довічного утримання.

В судовому засіданні також встановлено, що відповідач ОСОБА_3 належним чином не виконувала взяті на себе за вказаним договором зобовязання, зокрема, не забезпечувала позивача ОСОБА_1, який є особою похилого віку, необхідним доглядом, не купляла йому ліки, не надавала грошові кошти, не сплачувала за житлово-комунальні послуги тощо. Крім цього, вона рідко відвідувала ОСОБА_1

Оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 16, 744, 755, 756 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, який був укладений 23 лютого 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і посвідчений державним нотаріусом Пятої львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №3-294.

Квартиру АДРЕСА_1 повернути у власність ОСОБА_1.

Скасувати обтяження на нерухоме майно за договором довічного утримання від 23 лютого 2015 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) в користь ОСОБА_1 999,97 грн. (девятсот девяносто девять гривень девяносто сім копійок) витрат по оплаті судового збору.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_8