РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"19" січня 2016 р. 145/1022/15-ц

2/145/35/2016

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Ратушняка І. О.

за участі секретаря Тихої О.Н.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ТОВ "Красне - Агроінвест" про повернення земельних ділянок,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 13.03.2015 року вона є власником земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 площею 2,5015 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Уяринецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області. Право власності на земельну ділянку зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що стверджується витягом від 13.03.2015 року .

Крім того, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3 від 13.03.2015 року їй належить також і земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_4 площею 2,4089 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Уяринецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області. Право власності на неї також зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що стверджується витягом від 13.03.2015 року .

Право на вказані земельні ділянки вона набула в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Її покійна мати ОСОБА_3 за життя була членом КСП «Нове життя» с. Уяринці Тиврівського району Вінницької області та мала право на земельні частки (паї) в землях, що перебували в колективній власності вказаного КСП розміром 3,09 в умовних кадастрових гектарах кожен.

Свідоцтво про право на спадщину від 22.10.2014 року було видано їй саме на вищевказане майно.

В подальшому їй як власниці права на земельні частки (паї) розпорядженнями Тиврівської РДА затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення їх меж в натурі та передано їх їй у власність як земельні ділянки.

Оскільки зазначені земельні ділянки перебували в користуванні ТОВ «КРАСНЕ-АГРОІНВЕСТ», вона неодноразово зверталась до останнього з приводу повернення їх їй, оскільки мала намір обробляти їх самостійно. Зокрема нею на адресу відповідача було направлено лист від 18.04.2015 року з проханням не використовувати вказані земельні ділянки.

В свою чергу листом від 02. 04 2015 року № 65 відповідач повідомив її про те, що її покійною матір'ю ОСОБА_3 належні їй земельні частки (паї) було передано в оренду ТОВ «Красне-Агроінвест» за договорами № 48 від 12.04.2007 року та № 49 від 21.04.2015 року, пунктами 2, 3 яких визначено, що вони укладені на 15 років, тобто до 2022 року. За Орендодавцем зберігаються всі права розпорядження земельною часткою (паєм). У разі переходу права власності до інших осіб Договір зберігає чинність для нового власника. У разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) зобов'язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства. Орендодавець зобов'язується не пізніше одного місяця з дня отримання Державного акта на право власності на землю укласти з Орендарем Договір оренди землі на строк дії Договору. Тому їй було запропоновано протягом одного місяця з дня отримання державного акта на право власності на землю звернутись до відповідача з заявою про укладення договору оренди землі на строк дії договорів, інакше питання буде розглядатись судом.

Вважає такі дії відповідача неправомірними .

Порядок укладення договорів оренди земельної частки (паю) регулювався розділом 10 "Перехідні положення" ЗК України, Указом Президента України від 3 грудня 1999 року № 1529/99 "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки" та постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2000 року № 119 "Про затвердження Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю)".

Згідно з п.1 Указу Президента України від 3 грудня 1999 року "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки" паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язується за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з п. 8 розділу 10 "Перехідні положення" ЗК України сільськогосподарські підприємства, які до введення у дію цього Кодексу уклали з власниками земельних частоти (паїв) договори оренди, можуть, за бажанням власників цих часток (паїв), замовити землевпорядній організації виконання землевпорядних робіт, необхідних для виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), видачі їх власникам державних актів на правої власності на землю та оплатити виконання таких робіт. Сільськогосподарське підприємство має переважне право на оренду земельних ділянок у таких громадян на строк, що був обумовлений у договорі оренди земельної частки (паю), або, за погодженням сторін, на інший строк.

Відповідно до п. 17 розділу 10 "Перехідні положення" ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючих документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право приватної власності на землю.

З огляду на зазначені положення законодавства з часу отримання державного акта на право приватної власності на землю (з 2014 року свідоцтва про право власності на землю власник сертифіката на право на земельну частку (пай) набуває статусу власника конкретне земельної ділянки, тобто змінюється як предмет оренди, так і статус орендодавця.

Таким чином, договір оренди земельної частки (паю) та договір оренди земельної ділянки є самостійними договорами з різним предметом і сторонами, оскільки за договором оренді земельної частки (паю) предметом договору є земельна частка (пай), а сторонами власність сертифіката на цей пай та його орендар. За договором оренди земельної ділянки предметом є ділянка, а сторонами власник земельної ділянки та орендар земельної ділянки.

Відповідно до договорів оренди, укладених між її матір'ю та відповідачем, предметом цих договорів є земельні частки (паї), а не земельні ділянки.

Згідно зі ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Пунктом 2.3 договорів оренди земельних часток (паїв) встановлено термін їх дії на 15 років, тобто до 2022 року.

Водночас визначено, що в разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та одержання власником державного акта на право приватної власності на землю договір потрібно пере заключити, тобто зобов'язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства.

Оскільки сторони в договорі визначили умовою припинення договору виділення земельної ділянки в натурі, то з моменту виділення належних мені земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі їй 13 березня 2015 року свідоцтв на право власності на землю, сертифікати, на підставі яких укладено договори оренди, утратили чинність, а укладені договори оренди земельних часток (паїв) є припиненими.

При цьому, оскільки в даний час обидві земельні ділянки продовжують перебувати в користуванні відповідача, вона вимушена звертатися до суду з даним позовом.

Просить припинити користування Товариством з обмеженою відповідальністю «КРАСНЕ-АГРОІНВЕСТ» земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_2 площею 2,5015 га та земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_4 площею 2,4089 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Уяринецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області та зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «КРАСНЕ-АГРОІНВЕСТ» повернути їй вказані земельні ділянки шляхом підписання акта приймання - передачі цих земельних ділянок.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги уточнив, просить з підстав, наведених в заяві, зобов'язати припинити користування Товариством з обмеженою відповідальністю «КРАСНЕ-АГРОІНВЕСТ» земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_2 площею 2,5015 га та земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_4 площею 2,4089 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Уяринецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області та зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «КРАСНЕ-АГРОІНВЕСТ» повернути позивачці вказані земельні ділянки шляхом підписання акта приймання - передачі цих земельних ділянок.

Представник відповідача ТОВ «КРАСНЕ-АГРОІНВЕСТ» в судове засідання 09.12.2015 р. не з'явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із перебуванням генерального директора у відрядженні у м.Київ (а.с.67), 16.12.2015 р. від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із перебуванням генерального директора у відпустці (а.с.72).

В судове засідання 19.01.2016 р. представник відповідача повторно не з'явився, надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки у зв'язку із важкими погодними умовами представники не можуть прибути у судове засідання.

Вказані відповідачем причини неявки суд визнає неповажними.

Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з п.1 Указу Президента України від 3 грудня 1999 року "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки" паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язується за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_2 є власником земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 площею 2,5015 га та земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_4 площею 2,4089 га, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Уяринецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, що стверджується Свідоцтвами про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 13.03.2015 року (а.с.10) та серії НОМЕР_3 від 13.03.2015 року (а.с.8).

Право власності на земельні ділянки зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що стверджується витягами №34850091 та №34852231 від 13.03.2015 року (а.с.9, 11) .

Право на вказані земельні ділянки ОСОБА_2 набула в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6). Свідоцтво про право на спадщину від 22.10.2014 року було видано ОСОБА_2 саме на вищевказане майно (а.с.7).

Позивачу, як власниці права на земельні частки (паї), розпорядженнями Тиврівської РДА (а.с.12) затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення їх меж в натурі та передано їх їй у власність як земельні ділянки.

При зверненні позивача до відповідача, останній повідомив (а.с.14), що покійною матір'ю позивача, ОСОБА_3, належні їй земельні частки (паї) було передано в оренду ТОВ «Красне-Агроінвест» за договорами № 48 від 12.04.2007 року та № 49 від 21.04.2015 року, пунктами 2, 3 яких визначено, що вони укладені на 15 років, тобто до 2022 року. За Орендодавцем зберігаються всі права розпорядження земельною часткою (паєм). У разі переходу права власності до інших осіб Договір зберігає чинність для нового власника. У разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) зобов'язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства. Орендодавець зобов'язується не пізніше одного місяця з дня отримання Державного акта на право власності на землю укласти з Орендарем Договір оренди землі на строк дії Договору. Тому їй було запропоновано протягом одного місяця з дня отримання державного акта на право власності на землю звернутись до відповідача з заявою про укладення договору оренди землі на строк дії договорів, інакше питання буде розглядатись судом.

Також порядок укладення договорів оренди земельної частки (паю) регулювався розділом 10 "Перехідні положення" ЗК України, Указом Президента України від 3 грудня 1999 року № 1529/99 "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки" та постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2000 року № 119 "Про затвердження Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю)".

Згідно з п.1 Указу Президента України від 3 грудня 1999 року "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки" паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Згідно з п. 8 розділу 10 "Перехідні положення" ЗК України сільськогосподарські підприємства, які до введення у дію цього Кодексу уклали з власниками земельних часток (паїв) договори оренди, можуть, за бажанням власників цих часток (паїв), замовити землевпорядній організації виконання землевпорядних робіт, необхідних для виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), видачі їх власникам державних актів на правої власності на землю та оплатити виконання таких робіт. Сільськогосподарське підприємство має переважне право на оренду земельних ділянок у таких громадян на строк, що був обумовлений у договорі оренди земельної частки (паю), або, за погодженням сторін, на інший строк.

Відповідно до п. 17 розділу 10 "Перехідні положення" ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право приватної власності на землю.

З огляду на зазначені норми законодавства з часу отримання державного акта на право приватної власності на землю (з 2014 року свідоцтва про право власності на землю) власник сертифіката на право на земельну частку (пай) набуває статусу власника конкретне земельної ділянки, тобто змінюється як предмет оренди, так і статус орендодавця.

Таким чином, договір оренди земельної частки (паю) та договір оренди земельної ділянки є самостійними договорами з різними предметом і сторонами, оскільки за договором оренди земельної частки (паю) предметом договору є земельна частка (пай), а сторонами - власник сертифіката на цей пай та його орендар. За договором оренди земельної ділянки предметом є ділянка, а сторонами - власник земельної ділянки та орендар земельної ділянки.

Відповідно до договорів оренди, укладених між ОСОБА_3 та відповідачем, предметом цих договорів є земельні частки (паї), а не земельні ділянки.

Пунктом 2.3 договорів оренди земельних часток (паїв) встановлено термін їх дії на 15 років, тобто до 2022 року.

Вказаним пунктом визначено, що в разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та одержання власником державного акта на право приватної власності на землю договір потрібно перезаключити, що є неможливим, оскільки орендодавець помер, тобто зобов'язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства.

Оскільки договором визначено умовою припинення договору виділення земельної ділянки в натурі, то з моменту виділення належних позивачу земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі позивачу ОСОБА_2 13 березня 2015 року свідоцтв на право власності на землю, сертифікати, на підставі яких укладено договори оренди, втратили чинність, а укладені договори оренди земельних часток (паїв) є припиненими.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.ст.317, 319, 598 ЦК України, ст.152, п.8, 10, 17 розділу 10 Перехідних положень ЗК України, ст.15 Закону України "Про оренду землі",

вирішив :

Позов задоволити.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «КРАСНЕ-АГРОІНВЕСТ» припинити користування земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_2 площею 2,5015 га та земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_4 площею 2,4089 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Уяринецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області та зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «КРАСНЕ-АГРОІНВЕСТ» повернути позивачці вказані земельні ділянки шляхом підписання акта приймання - передачі цих земельних ділянок.

Заочне рішення може бути переглянуто Тиврівським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Ратушняк І. О.