Справа №: 398/1226/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"10" листопада 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючої судді Бугайченко Т.А., за участі секретаря Величко Т.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрія цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Олександрійського міського голови ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Олександрійського міського голови ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації в якому просить визнати недостовірною та такою, що порушує його права і свободи, порочить його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, висловлену Олександрійським міським головою ОСОБА_2 на десятій позачерговій сесії Олександрійської міської ради сьомого скликання 28 березня 2016 року, а саме «На цій посаді він мстить олександрійцям за те, що не вибрали його міським головою і йому треба показати, що вибравши іншу кандидатуру, вони зробили помилку. Тому вони все роблять : чим гірше Олександрії тим краще»; зобов»язати ОСОБА_2 здійснити спростування недостовірної інформації, шляхом повідомлення на найближчій сесії міської ради про ухвалене судове рішення та опублікувати його текст на офіційному веб-сайті Олександрійської міської ради; стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 28 березня 2016 року під час проведення десятої позачергової сесії Олександрійської міської ради головуючий на сесії Олександрійський міський голова ОСОБА_2 розповсюдив щодо нього недостовірну інформацію. Так, після проведення голосування з питань порядку денного , міський голова довів до відома депутатів Олександрійської міської ради, представників громадськості та інших осіб , що були присутніми в сесійній залі, що він, позивач, як заступник голови Кіровоградської обласної державної адміністрації та керівник фракції «Солідарність» в Олександрійській міській раді намагався зірвати проведення сесії з питань прийняття регламенту ради і про це буцімто повідомив міського голову в телефонній розмові. Також , відповідач, коментуючи відсутність в сесійній залі представників депутатської фракції міської ради від фракції «Солідарність», висловився (дослівно, мовою оригіналу) : «Просто на этой должности он мстит александрийцам за то , что не избрали его миськым головою и ему нужно показать, что избравши другую кандидатуру, они сделали помилку. Поэтому они все делают : чем хуже в Александрии тем лучше». На думку позивача, такими висловлюваннями на його адресу, міський голова, як посадова особа перевищив межі допустимої критики на його адресу, позиціонував його перед громадськістю мстивою людиною, чим принизив його честь , гідність та ділову репутацію. Тому за захистом своїх прав, він вимушений звернутись до суду.

Ухвалою суду від 10.11.2016 року у прийняті до розгляду заяви прозивача про уточнення позовних вимог було відмовлено з тих підстав, що його представник правом про зміну підстав позову до початку розгляду справи по суті не скористався та подав вказану заяву після початку розгляду справи по суті на дачі пояснень сторонами по справі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав , посилаючись на обставини викладені у позові.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини викладені у запереченні (а.с. 29-31)

Суд заслухавши доводи представників позивача та відповідача, дослідивши надані сторонами докази, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28 березня 2016 року під час проведення десятої позачергової сесії Олександрійської міської ради Олександрійський міський голова ОСОБА_2 висловився про те, що ОСОБА_1 як заступник голови Кіровоградської обласної державної адміністрації та керівник фракції «Солідарність» в Олександрійській міській раді намагався зірвати проведення сесії з питань прийняття регламенту ради, а також , коментуючи відсутність в сесійній залі представників депутатської фракції міської ради від фракції «Солідарність», висловився в адресу ОСОБА_1 (дослівно, мовою оригіналу) : «Просто на этой должности он мстит александрийцам за то , что не избрали его миськым головою и ему нужно показать, что избравши другую кандидатуру, они сделали помилку. Поэтому они все делают : чем хуже в Александрии тем лучше». Квазані висловлювання Олександрійського міського голови ОСОБА_2 були опубліковані в мережі інтернет на сайті електронної газети «Олександрійська правда», на міському порталі «Олександрійські новини», на інформаційному сайті «Голос Громади».

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (ч.1 ст.34).

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Відповідно до ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім»ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно зі статтею 47-1 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, з огляду на приписи ч. ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Стаття 9 Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною законодавства України.

Статтею 10 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів.

За змістом цієї норми свобода слова, преси, як захисника інтересів громадськості, критики представників держави, висловлення своєї думки в процесі обговорення питань, що становлять громадський інтерес, є однією з найважливіших свобод людини.

Втрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених частиною другою статті 10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним в демократичному суспільстві.

Аналіз зазначеного національного законодавства та статті 10 Конвенції і практики її застосування свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009, № 1, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

З огляду на положення ст. 60 ЦПК України, позивач у вказаній категорії справ має належним чином довести, що поширена про нього недостовірна інформація є саме фактичним твердженням.

Представникам сторін було роз»яснено обов»язок наданні доказів та наслідки їх ненадання (а.с.45).

Але представник позивача не надав належних доказів того, що поширена відповідачем інформація являється фактичним твердженням.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що відомості, які позивач просить суд визнати недостовірними, є оціночними твердженнями, а тому не підлягають спростуванню, у зв'язку з чим суд не знаходить правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 23, 277, 1167, 1173 ЦК України, Конституцією України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Судові витрати у справі залишити по фактично понесеним.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 10 днів з дня його проголошення , шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя Т.А.Бугайченко