Справа № 468/34/16-ц
У Х В А Л А

"03" лютого 2016 р. Баштанський районний суд Миколаївської області

у складі судді Копейка Т.О., за участю секретаря Медведєва Д.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

02.02.2016 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій позивач зазначає, що нею до суду подано позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди завданої в результаті ДТП. З метою забезпечення позову заявник просить суд на час розгляду справи вжити заходів забезпечення позову, а саме: накласти арешт (заборону відчуження) на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві власності, в межах суми завданих збитків, що дорівнює 81 177, 94 грн..

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до абз.2 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З аналізу вимог ст. 152 ч.1 ЦПК України слідує, що одним із способів забезпечення позову є накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

В силу ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи слідує, що на день надходження заяви про забезпечення позову, провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди завданої в результаті ДТП відповідно до вимог ч.4 ст.122 ЦПК України відкрито і розгляд спраив призначено на 08.02.2016 року.

На обгрунтуванняі забезпечення позову позивач, зазначила, що необхідність забезпечення позову обумовлена тим, що враховуючи суму збитків, відповідач може позбутися майна, що належить йому на праві власності до прийняття рішення у справі, що в подальшому унеможливить виконання судового рішення.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову і поданої позовної заяви, та долучених до неї матеріалів, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки позивачем не доведено, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Лише припущення позивача щодо можливого розпорядження відповідачем своїм майном, не є достатньою підставою для прийняття рішення щодо забезпечення позову.

Будь які дані, що свідчили б про те, що неприйняття заходів щодо забезпечення позову, унеможливить в подальшому виконання рішення суду, позивачем не надано.

За такого заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151, 153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення (отримання копії ухвали).

СУДДЯ :