Ухвала

іменем україни

12 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Умань» відкритого акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок», третя особа - відкрите акціонерне товариство «Уманьфермаш», про визнання недійсним договору оренди землі, витребування земельних ділянок, за касаційною скаргою дочірнього підприємства «Умань-Агро» на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 29 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом в якому просила суд визнати недійсним договір оренди землі від 10 листопада 2006 року, укладений між ОСОБА_4 та дочірнім підприємством «Ілліч-Агро Умань» відкритого акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», яке у подальшому неодноразово змінювало назву і в останній редакції є дочірнім підприємством «Умань-Агро» (далі - ДП «Умань Агро»), а також витребувати земельні ділянки площею 3,0120 га та 0,4605 га, що розташовані на території Княжицької сільської ради Ружинського району Житомирської області.

Позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовано тим, що її бабусі - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, належали на праві власності вищевказані спірні земельні ділянки. У 2014 році під час оформлення спадщини ОСОБА_3 стало відомо про те, що спірні земельні ділянки перебувають в оренді у відповідача строком на 20 років згідно договору від 10 листопада 2006 року, який померла ОСОБА_4 не підписувала, у зв'язку з чим ОСОБА_3 звернулась до суду із даним позовом.

Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2015 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Світанок» (далі - ПСП «Агрофірма «Світанок»).

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2015 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 Визнано недійсним договір оренди земельних ділянок площею 3,4725 га, укладений 10 листопада 2006 року між ОСОБА_4 та ДП «Ілліч-Агро Умань» ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», зареєстрований у Ружинському відділенні Житомирської регіональної філії центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18 січня 2007 року № 36. Витребувано у ДП «Ілліч-Агро Умань» ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» та повернуто ОСОБА_3 належні їй відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом, земельні ділянки площею 3,0120 га та 0,4605 га, розташовані на території Княжицької сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Стягнуто із ДП «Ілліч-Агро Умань» ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на користь ОСОБА_3 судові витрати у сумі 1 523 грн 82 коп.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 29 березня 2016 року рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2015 року скасовано в частині вирішення вимог про витребування майна та розподілу судових витрат і ухвалено в цій частині нове рішення, яким витребувано у ПСП «Агрофірма «Світанок» та повернуто ОСОБА_3 земельні ділянки площею 3,0120 га та 0,4605 га, що розташовані на території Княжицької сільської ради Ружинського району Житомирської області та належать їй на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 22 січня 2015 року, виданих згідно державних актів серії НОМЕР_1 та 730916 від 12 квітня 2006 року на ім'я ОСОБА_4 Стягнуто із ПСП «Агрофірма «Світанок» на користь ОСОБА_3 судові витрати у сумі 379 грн 74 коп. Стягнуто із ДП «Умань-Агро» на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 1 143 грн 08 коп.

У касаційній скарзі ДП «Умань-Агро»просить скасувати ухвалені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким заявлені ОСОБА_3 позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах касаційної скарги.

За вимогами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Вказаним вимогам судове рішення апеляційного суду в повному обсязі не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯБ №730875 та 730916 належали земельні ділянки площею 3,0120 га та 0,4605 га, розташовані на території Княжицької сільської ради Ружинського району Житомирської області, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

10 листопада 2006 року між ОСОБА_4 ДП «Ілліч-Агро Умань» ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», яке у подальшому неодноразово змінювало назву і в останній редакції є ДП «Умань-Агро», укладено договір оренди вказаних земельних ділянок терміном на 20 років. Передача землі оформлена актом приймання-передачі земельної ділянки від 10 листопада 2006 року. Договір оренди зареєстровано Ружинським відділом Житомирської регіональної філії Центру Державного земельного кадастру у Державному реєстрі земель за № 36.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла і спадщину після її смерті прийняла за заповітом ОСОБА_3, оформивши свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 січня 2015 року.

Згідно висновку експерта № 1/601 від 26 серпня 2015 року підпис на оспорюваному договорі оренди та акті приймання-передачі від імені орендодавця вчинені не ОСОБА_4, а іншою особою.

Довіреності на представлення її інтересів ОСОБА_4 нікому не надавала.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 щодо визнання недійсним договору оренди землі та витребування земельних ділянок, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про наявність правових підстав для застосування положень статей 203, 215 ЦПК України, так як волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, при цьому, вірним є висновок про застосування саме положень п. 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України, а не ст. 387 ЦК України, про що наголошує скаржник, оскільки витребування майна за правилами ст. 387 ЦК України застосовується у випадку якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору, тобто у разі коли відчуження майна мало місце два і більше разів після недійсного (нікчемного) правочину.

Таким чином, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у відповідності до положень ст. 337 ЦПК України, вважає за необхідне залишити рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін у цій частині.

Разом з цим, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ст. 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що із ДП «Умань-Агро» на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати, однак ДП «Умань-Агро» не є стороною у справі і судовими рішеннями, ухваленими у справі, питання про права і обов'язки ДП «Умань-Агро» не вирішувались.

За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд у частині вирішення питання про стягнення судових витрат із ДП «Умань-Агро».

Керуючись статтями 333, 335, 336, 337, 338, 343, 344, 345, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу скаргою дочірнього підприємства «Умань-Агро» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 29 березня 2016 року у частині вирішення питання про стягнення із дочірнього підприємства «Умань-Агро» на користь ОСОБА_3 судових витрат скасувати, справу в цій частині передати на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2015 року в нескасованій рішенням апеляційного суду Житомирської області від 29 березня 2016 року частині та рішення апеляційного суду Житомирської області від 29 березня 2016 року в решті позовних вимог залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.В.Кафідова

І.М. Фаловська