Провадження №2/761/2178/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

20 січня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2, де просила суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що відповідно до ордера НОМЕР_1 на право заняття квартири позивач ОСОБА_1 є наймачем квартириАДРЕСА_1, але у цій квартирі залишається зареєстрованим колишній чоловік доньки Позивачки - відповідач ОСОБА_2, який не проживає в цій квартирі і на даний час не є членом сім»ї наймача житла. Оскільки відповідач не проживає в цій квартирі з 2011 року, а позивачка не бажає сплачувати кошти за комунальні платежі за відповідача, який у квартирі не проживає, тому позивач звернулась до суду із цим позовом про визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням.

В судове засідання позивач не з»явилась, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд позов задовольнити з викладених у ньому підстав та не заперечувала проти винесення заочного рішення у справі.

Відповідач про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, не просив розглядати справу у його відсутність, представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав.

Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є наймачем квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Ордером НОМЕР_1 від 17 липня 1979 року, виданий виконавчим комітетом Шевченківської районної Ради народних депутатів міста Києва. (а.с. 6).

Відповідно до Довідки виданої Центром Комунального сервісу № 427 від 28.10.2015р. в даній квартирі зареєстрована позивачка разом з донькою ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 видане 24 листопада 1971 року) та її колишнім чоловіком ОСОБА_2 (а.с. 7, 18). Факт розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2010 року. (а.с. 17).

Згідно з Актами від 01.02.2011, 05.04.2011, 21.06.2011, 12.112012, 24.07.2013, 21.11.2013, 03.06.2015, 29.07.2015, 02.10.2015рр. обстеження сусідами позивача вказаної квартири встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у ній не проживає з 2011р. по теперішній час (а.с. 8-16)

За таких обставин, наведені докази у справі вказують про не проживання відповідача у вказаній квартирі позивача та не перебування його у родинних відносинах із позивачем.

Як передбачено ст. 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами,наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.(п.9 Постанови).

Як роз'яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року за № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З врахуванням наведенного, оскільки на даний час позивач є наймачем квартири АДРЕСА_1, а зареєстрований в цій квартирі відповідач ОСОБА_2 в ній не проживає та не перебуває з позивачами у родинних відносинах, суд вважає, що позов про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. ст.ст.10, 11, 57-60, 169, 179, 212 - 215, 217, 218, 223, 224-226, 228, 294 ЦПК України; ст.ст. 64, 71, 72 ЖК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: