Справа № 459/2775/14 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І.
Провадження № 22-ц/783/353/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Струс Л.Б., Шандра М.М.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі: пр..ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 07 серпня 2015 року у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості , -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «Укрсоцбанк» в червні 2014року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 03.08.2007року між банком та ОСОБА_5 укладено договір кредиту на суму 120 000 швейцарських франків зі сплатою 10% річних на строк до 03.08.2017року. відповідно до договору поруки від 03.08.2007року ОСОБА_6 поручився у повному обсязі солідарно відповідати за виконання кредитного зобов»язання ОСОБА_5 Додатковою угодою №1 від 19.03.2008року було внесено зміни до договору кредиту змінено валюту договору на долари США та проценти на 13,5 річних. Також додатковою угодою №1 від 19.03.2008року внесено відповідні зміни до договору поруки. Однак договірні зобов»язання позичальник та поручитель не виконували.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 07 серпня 2015 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості задоволено; стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 191 773 дол. США 44 центи, що становить суму кредиту та відсотки за його користування, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ на час постановлення рішення - 07.08.2015 року становить - 4 120 079 грн. 00 коп.; вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2. В апеляційній скарзі покликається на його незаконність, необґрунтованість, на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення та неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, Зокрема зазначає, що суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про те, що поручитель дав згоду на зміну основного зобов»язання, оскільки у п. 3.3.1. договору поруки закріплено, що кредитор зобов»язаний до моменту виконання забезпеченого порукою зобов»язання, не змінювати умов Договору кредиту без попереднього письмового погодження поручителя. 20 жовтня 2008 року між кредитором та позичальником була підписана Додаткова угода №1 про внесення змін до Договору кредиту №606/33-059. З п.1 цієї угоди випливає, що сторони домовилися з 20 жовтня 2008 року встановити процентну ставку за користування кредитом на рівні 15 % річних. Однак, всупереч даним положенням договору поруки зміна умов основного зобов»язання - збільшення розміру процентної ставки - була здійсненна без погодження з поручителем. З огляду на те, що поручитель не давав згоди на збільшення розміру процентної ставки до 15%, внаслідок чого, безумовно, збільшено обсяг його відповідальності за основним зобов'язанням, порука припинилася, у нього відсутній обов'язок перед Кредитором щодо виконання забезпеченого порукою зобов'язання. А відтак, Відповідач-2 не може бути притягнутий до солідарної відповідальності за невиконання Відповідачем-1 Договору кредиту. Також наголошує на те, що суд безпідставно не взяв до уваги та не застосував правові наслідки спливу строку позовної давності, які були окреслені у запереченні Апелянта. Просить рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 07 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити повністю у зв»язку із пропуском строку позовної давності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши обставини, що підтверджуються доказами у справі і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить підстави для її часткового задоволення та скасування рішення суду у частині зобов»язання поручителя із ухваленням нового рішення.

У відповідності до ч.1ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом безспірно встановлено, що згідно укладеного у передбаченому законом порядку договору кредиту ОСОБА_5 отримав у кредит з кінцевим терміном погашення заборгованості 2017 року.

У зв»язку з невиконанням взятих договірних зобов»язань відповідно до графіку погашення, між сторонами протягом 2008-2013років укладались додаткові угоди - доповнення до кредитного договору та договору поруки, якими змінювалось зобов»язання.

Так додатковою угодою №1 від 20.10.2008року остаточно внесено зміни до кредитного договору, збільшено проценти за договором з 13,5 % на 15% річних (а.с.4).

Таким чином, судом першої інстанції встановлено обставини, що мають значення у справі, правильно визначено правовідношення сторін та застосовано закон, який їх регулює щодо зобов»язань за кредитиним договором відповідача ОСОБА_5

Укладений кредитний договір був добровільно підписаний відповідачем, відтак він погодилась з усіма істотними умовами договору, зокрема з власної волі визначився з валютою зобов»язання.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи. Рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Судом першої інстанції правильно визначено правовідношення та застосовано закон, який їх регулює. Нарахування суми, яка підлягає стягненню за неналежне виконання кредитного договору судом перевірено з покликанням на умови договору. Сума стягнення апелянтом не спростована. Доводи скарги пояснення апелянта при апеляційному перегляді справи не спростовують висновків суду.

Згідно ч.2ст.213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим, на підставі ч.3ст.213 ЦПК України, є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з»ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Судом правильно застосовано ч.2ст.1050 ЦК, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини, що залишилась, та сплати процентів.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання обома сторонами.

Задовольняючи позов та відкидаючи заперечення відповідача, суд першої інстанції правильно виходив з того, що вказаний договір був укладений відповідно до вимог чинного законодавства України, а через невиконання умов договору ОСОБА_5 створив заборгованість, відповідно до розрахунку (а.с.11), який апелянт не оспорює.

Відповідно до п.3 ст.3 та ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного судочинства, вимог розумності та справедливості.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо порушення норм матеріального права та не застосування судом першої інстанції позовної давності як підстави для відмови у позові про стягнення кредитної заборгованості.

Обґрунтованою колегія суддів визнає позицію позивача у справ в частині основного зобов»язання. Відповідно до ст..264 ЦК перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку. Позовна давність переривається у разі пред»явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч.1 ст.256 ЦК України).

Верховний Суд України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі №6 - 116цс13 роз'яснив зокрема, що «у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання ... вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів.»

Як вбачається з матеріалів справи, в Червоноградський міський суд Львівської області 03.09.2009 року Укрсоцбанком подано позовну заяву до ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_5 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на заставлене майно, та 29.03.2012 року Укрсоцбанком подано заяву до ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_5 про зміну способу виконання рішення від 16.11.2009 року.

Таким чином, строк позовної давності переривався, ПАТ «Укрсоцбанком» при поданні позову до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості у червні 2014 року, не було пропущено строк позовної давності.

Тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції у частині задоволення позову про стягнення боргу за кредитним договором з основного боржника ОСОБА_5, позивачем постійно вживались різні передбачені законом заходи щодо захисту своїх порушених прав, які однак не призвели до задоволення майнових вимог кредитора та погашення заборгованості ОСОБА_5 перед банком, яка є значною.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення у частині стягнення заборгованості з боржника, керується також принципами та основними засадами цивільного законодавства, зокрема справедливості, добросовісності, розумності та балансу інтересів на користь добросовісної сторони у договорі.

Однак, рішення суду не повною мірою відповідає вимогам законності та обгрунтованості.

Ухвалюючи рішення про солідарне стягнення заборгованості з боржника та поручителя ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з укладеного договору поруки від 03.08.2007року із змінами від 19.03.2008року.

Однак, суд не звернув уваги на умови цього договору. Відповідно до п.3.3.1 Договору поруки (а.с.10) кредитор зобов»язаний до моменту виконання забезпеченого порукою зобов»язання, не змінювати умов договору кредиту без попереднього письмового погодження поручителя.

Встановлено, що ця умова договору поруки позивачем не виконана, з поручителем не було погоджено умов додаткової угоди від 20.10.2008р. про внесення змін до кредитного договору в частині збільшення процентів за користування кредитом з 13.5% на 15 % річних, що свідчить про збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Відповідно до ч.1ст.559 ЦК порука припиняється у разі зміни зобов»язння без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Суд першої інстанції не звернув уваги на цю обставину, не дав належної оцінки умовам договору поруки, не встановив дійсних обставин справи, відповідно до яких позивач не погодив з поручителем збільшення процентної ставки за кредитним договором, а повідомив про такі зміни листом після їх підписання, що свідчить про порушення судом норм процесуального та матеріального права, які є безумовними підставами для скасування рішення суду у цій частині.

Відповідно до ч.1ст.309 ЦПК, апеляційний суд дає оцінку тим доказам у справі, які не були належно оцінені судом першої інстанції та застосовує норму матеріального права, яка регулює спірні правовідносини, але не була застосована судом першої інстанції, а саме ч.1ст.559 ЦК України, приходить до висновку про припинення поруки з часу укладення додаткової угоди №1 про внесення змін до договору кредиту 20.10.2008року, за яким збільшено процентну ставку на 15%.

Тому рішення у частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_6 слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові. У решті рішення суду першої інстанції про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_5 залишити без змін. Скасуванню також підлягає, відповідно до ст..88 ЦПК, рішення у частині стягнення з ОСОБА_6 судового збору (судових витрат).

Керуючись ст.303, п.2ч.1ст.307, ч.1ст.309,ч.2ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 07 серпня 2015 року скасувати в частині солідарного стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат. Ухвалити нове рішення у цій частині.

У позові про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» солідарно заборгованості 191 773 дол. США 44 центи та пені відмовити.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржено протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Н.Л. Шумська

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра