Провадження № 2/752/1430/16
У Х В А Л А

30.05.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

при секретарі Крекотень О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в:

у липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася у суд із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. (а.с. 39)

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 залишена без розгляду. (а.с.75)

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся із заявою, яка надійшла до суду 20 травня 2016 року, про розподіл судових витрат. Зазначає, що при постановленні ухвали судом не розподілено та не відшкодовано ОСОБА_1 9 900 грн. судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу адвоката ОСОБА_4

Дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

В матеріалах справи міститься посвідчення, з якого вбачається, що ОСОБА_2 є особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1). (а.с. 5)

ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, що підтверджується даними пенсійного посвідчення серії ААБ № 002413. (а.с. 42)

Пунктом 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу віднесені до складу судових витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України у разі залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

ОСОБА_1 просить стягнути за рахунок держави 9 900 гривень 00 копійок витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 1 Законі України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Пунктом 48 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Представник ОСОБА_1, який діяв на підставі договору про надання правової допомоги від 01.09.2015 р. (а.с. 48), надав суду акт прийому-передачі виконаних робіт (послуг) до Договору про надання правової допомоги від 01.09.2015 р. (а.с. 49),з якого вбачається, що адвокат ОСОБА_4 в період з 01.09.2015 р. по 01.11.2015 р. за дорученням клієнта здійснював правовий аналіз підстав, обґрунтувань та наслідків подачі ОСОБА_2 до позову про стягнення боргу, підготував заперечення, клопотання у справі Голосіївському районному суду м. Києва № 752/11278/15-ц - витратив 22 години на суму 9 900 грн. Також суду надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 5156 та квитанцію від 01.11.2015 р. (а.с. 50)

На думку суду, витрати ОСОБА_1 на правову допомогу в розмірі 9 900 гривень не підтверджено належними доказами, оскільки акт прийому-передачі виконаних робіт (послуг) до договору про надання правової допомоги від 01.09.2015 р. не містить детального розрахунку таких витрат. Крім того, квитанція від 01.11.2015 р. містить лише підпис адвоката ОСОБА_4, а тому не може вважатися документом фінансової звітності.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 210 ЦПК України зміст ухвали суду не включає до резолютивної частини ухвали суду зазначення щодо розподілу судових витрат, на відміну від вимог ст. 215 ЦПК України.

За таких підстав, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви про розподіл судових витрат та їх компенсації за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 74, 79 та 88 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про розподіл судових витрат в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: