Справа № 310/4125/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

21 жовтня 2016 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді Крамаренка А.І.

при секретарі Олійник Н.М.

за участі: заявника ОСОБА_1Є, представника заявника ОСОБА_2, державного виконавця Власової О.С., представника стягувача - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, заінтересовані особи: державний виконавець Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4, стягував ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою, посилаючись на те, що Бердянським міськрайонним судом Запорізької області 20.11.2014 року було видано виконавчий лист на виконання рішення суду по справі №310/4125/14-ц від 23.09.2014 року про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 3 червня 2014 року і до повноліття дитини, який був поданий ОСОБА_5 до Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби тільки 04.12.2015 року. При цьому у виконавчому листі зазначено його місце проживання за адресою, яка йому повністю не знайому, а саме по вул. Чайкіної, 42 у м. Бердянську, хоча в рішенні суду дана адреса не зазначена взагалі.

Він жодним чином не знав про існування рішення Бердянського міськрайонного суду по справі №310/4125/14-ц від 23.09.2014 року, оскільки не отримував повістки про необхідність явки до суду.

ОСОБА_5 жодним чином його не повідомляла про рішення суду і отримання нею виконавчого листа, а тому він до грудня 2015 року добровільно допомогав їй матеріально утримувати доньку.

Разом з цим, по вищевказаному виконавчому листу за заявою ОСОБА_5 було відкрите виконавче провадження ВП №49565176 тільки 09.12.2015 року, а 01.02.2016 року державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу.

Зазначає, що на даний час він добровільно сплатив заборгованість і переплата з аліментів складає 4,50 грн., що підтверджується розрахунком від 09.09.2016 року, складеним головним державним виконавцем Марчевською О.М.

Просив визнати неправомірною відмову головного державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_7 про скасування Постанови державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження від 01.02.2016 року по виконавчому провадженню №49565176 та скасувати зазначену Постанову.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали скаргу, просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_5 за довіреністю ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення скарги.

Державний виконавець Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 просила розглянути справу у відповідності до закону.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі ОСОБА_3) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

За змістом ч. 3 ст. 60 Закону з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому

безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено

порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом

Згідно ч.5 ст. 60 Закону у всіх інших випадках незавершеного виконавчого

провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням

суду.

Як встановлено судом на виконанні у відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження №49565176 з примусового виконання виконавчого листа №310/4125/14-ц від 20.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 3 червня 2014 року і до повноліття дитини.

У звязку з виникненням заборгованості з аліментів, 01.02.2016 року державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07.02.2014 року за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 213, 387 ЦПК. Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З розрахунку заборгованості боржника по аліментам від 20.10.2016 року вбачається, що переплата з аліментів складає 15,38 грн.

Разом з цим, наявність арешту майна порушує право ОСОБА_1 на вільне володіння та розпорядження належним йому нерухомим майном, а саме житловим будинком №47 по вул. Миру в с. Дмитрівка Бердянського району Запорізької області.

З огляду на викладене та враховуючи думку сторін виконавчого провадження, які просять скасувати оскаржену постанову, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 10, 15, 57-61, 208 -210, 393 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження від 1 лютого 2016 року по виконавчому провадженню №49565176, на підставі якої накладено арешт на житловий будинок №47 по вул. Миру в с. Дмитрівка Бердянського району Запорізької області, належного на праві власності ОСОБА_1.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя А.І. Крамаренко