Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

смт. Короп 19 січня 2016 року

Коропський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Грушко О.П.

при секретарі - Хілько Н.В.

з участю відповідачки

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Дата ОСОБА_1» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 вказуючи на те, що 17.01.2014 року між ПАТ „Альфа-Банк та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 500926790 про надання кредиту в сумі 65992,45 грн. строком до 20.01.2019 року. 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата ОСОБА_1» було укладено договір факторингу, а 08.12.2014 року у відповідності до додаткової угоди № 2 до договору факторингу, позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. За час дії кредитного договору відповідач не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом і має станом на 20.10.2015 року заборгованість в сумі 80097,08 грн., яка складається з: заборгованість по кредиту 56943,34 грн.; заборгованість за відсотками 7821,91 грн.; заборгованість по комісії 13262,53 грн.; штраф - 2000,00 грн. А тому позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 80097,08 грн. та сплачений по цьому позову судовий збір в сумі 1218,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, але на адресу суду надійшла заява представника товариства ОСОБА_3, в якій він просить суд розглянути справу без участі представника товариства, на підставі наявних доказів та матеріалів, позовні вимоги підтримує і просить позов задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. У позові зазначено, що: «До матеріалів позовної заяви додані всі письмові докази, які підтверджують обставини, зазначені в позовній заяві ТОВ «Дата ОСОБА_1»».

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги позивача не визнала. Пояснила, що дійсно укладала кредитний договір № 500926790 з ПАТ «Альфа-Банк». Заборгованість за кредитним договором погашала по мірі можливості. У грудні 2014 року навіть мала переплату по кредиту у розмірі 5000 грн. Коли після цього звернулась до банку з метою внесення чергового платежу, банк відмовився прийняти платіж. Спеціаліст банку в усній формі повідомив їй, що вона вже не є клієнтом ПАТ «Альфа-Банк». Даних про те, кому, на якій підставі і в якому порядку вона має сплачувати заборгованість за кредитом в подальшому, їй не надали. Жодних повідомлень чи вимог від позивача не отримувала. Вважає, що позивач не довів ні їй, як відповідачу, ні суду права предявляти до неї грошові вимоги.

Заслухавши відповідача, вивчивши надані сторонами докази, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

17.01.2014 року між ПАТ „Альфа-Банк та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 500926790 про надання кредиту в сумі 65992,45 грн. строком до 20.01.2019 року.

З березня 2014 року по грудень 2014 року відповідач сплачувала заборгованість по вказаному кредиту на користь ПАТ „Альфа-Банк і у грудні 2014 року мала переплату в сумі 5000 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості та наданими відповідачем квитанціями.

30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата ОСОБА_1» укладено договір факторингу. Згідно його умов ТОВ «Дата ОСОБА_1» - Фактор зобовязується передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Альфа-Банк» - Клієнта за плату, а клієнт зобовязується відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами перелік яких міститься в Додатку № 1 до Договору.

08.12.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата ОСОБА_1» укладено додаткову угоду № 2 до договору Факторингу від 30.09.2014 року, якою доповнено Додаток № 1 та Додаток № 2 до Додаткової угоди № 1 від 08.12.2014 року. Але суду не надано ні Додатку № 1 до Договору факторингу, ні Додаткової угоди № 1 від 08.12.2014 року, ні Додатків до неї №№ 1, 2. Таким чином, зміст вказаних документів суду не відомий.

Відповідно до ст. 512 ЦК України: Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст.ст. 516-517 ЦК України: Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України: За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ст. 1082 ЦК України: Боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України: Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В порушення вимог даної норми закону, позивач не надав суду належних і допустимих доказів того, що на виконання договору факторингу, у відповідності до ст. 1077 ЦК України клієнт передав у власність Фактору, а фактор прийняв права вимоги до відповідача та в їх оплату надав грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Тобто, з наданих суду Договору факторингу та Додаткової угоди до нього неможливо зробити висновок про перехід до позивача права грошової вимоги до відповідача.

Наданий позивачем суду розрахунок заборгованості відповідача не містить підпису уповноваженої особи, а отже не може бути доказом у справі.

Також, не надано доказів того, що вимога про дострокове повернення кредиту, наявна в матеріалах справи, отримана відповідачем. Не надано доказів повідомлення відповідача про зміну кредитора.

Розгляд справи неодноразово відкладався, позивачеві направлялися заперечення відповідача на позов, де було зазначено про ненадання позивачем вищевказаних доказів, але жодних матеріалів, крім долучених до позовної заяви, відповідач суду не надав.

Враховуючи вищевикладене, відсутність доказів про перехід до позивача права грошової вимоги до відповідача, у суду відсутні правові підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 512-517, 1077-1082 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ:

У позові ТОВ «Дата ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду в повному обсязі виготовлено 22 січня 2016 року.

Суддя: Грушко О. П.