Справа № 438/755/15-ц
Провадження № 2/442/144/2016
УХВАЛА

02 лютого 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді: Коваля Р.Г.

з участю секретаря: Далявській Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобич в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, з участю третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та виселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 36, що по вул. Трускавецька, 67, в м. Борислав, висилити останніх із вказаного житлового приміщення.

Ухвалою суду від 19.10.2015 року в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_3 про відвід судді по справі відмовлено.

До початку розгляду справи 02.02.2016 року представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 подав заяву про відвід головуючому судді Коваль Р.Г. з тих підстав, що він не довіряє суддям Дрогобицького міськрайонного суду, оскільки зі слів позивача йому відомо, що дана справа в Дрогобицькому районному суді вирішиться на його користь. Зазначає, що головуючий зацікавлений в розгляді даної справи, що є неприпустимим.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 підтримали подану заяву представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 просять суд її задоволити.

Відповідач ОСОБА_4, представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради в судове засідання не зявились не повідомили про причини своєї неявки, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі судом було прийнято рішення про розгляд даної справи у їх відсутності.

Представник позивача ОСОБА_7 пояснив, що розцінює таку заява про відвід як зловживання процесуальними правами, вважає її безпідставною та просить відмовити в її задоволенні.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали заяви суд приходить до наступних міркувань.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу у разі, якщо є обставини, які викликають сумнів у його обєктивності та неупередженості.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 23 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у ст. 20-22 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у справі. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим до початку зясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу стало відомо після початку зясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

У п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 2, ч. 1 ст. 3 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності (рішення Європейського суду з прав людини в справі Білуха проти України від 09.11.2006 року).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі субєктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі обєктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000 XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно обєктивного критерію Європейський суд рекомендує визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання обєктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 poку, п. 58).

Розглянувши заяву про відвід судді, заслухавши думку учасників процесу, які зявилися у судове засідання, беручи до уваги те, що відповідачі повторно заявили відвід судді по справі, оскільки не довіряють цьому складу суду, категорично наполягають на задоволенні заяви про відвід, наполягають на розгляді справи у іншому складі суду, незважаючи на те, що підстави, наведені у заяві про відвід судді, не знаходять свого підтвердження, однак з метою об'єктивного і найбільш повного розгляду справи, та уникнення в майбутньому подачі скарг в різні інстанції, а також для забезпечення права позивача та відповідача на розгляд справи безстороннім і незалежним складом суду і відсутності будь-яких сумнівів щодо упередженості суду, суд вважає за необхідне задовольнити дану заяву.

Керуючись ст. ст. 20 - 25 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву про відвід головуючому у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, з участю третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та виселення - задоволити.

Матеріали даної цивільної справи передати в канцелярію Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області для перерозподілу відповідно до ст. 11-1 ЦПК України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Р.Г.Коваль