РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Чередник В.Є.

при секретарі Недосєкіній В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України в особі Харківської обласної митниці, Державної казначейської служби про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

18.07.2016 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з Державної казначейської служби України, за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь на відшкодування моральної шкоди 50 000 грн., шляхом списання коштів Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з наступних підстав.

Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач зазначав про те, що до нього з боку посадових осіб митниці незаконно було застосовано заходи впливу та розпочато провадження про порушення митних правил, за відсутності достатніх підстав вважати, що таке правопорушення дійсно мало місце.

Представник позивача зазначила, що посадовими особами Харківської митниці 20 жовтня 2015 року у відношенні ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил за ознаками ч. 1 статті 482 Митного кодексу України та вилучено товар 2Мастика на основі полімерів...», загальною вартістю 83152, 5 грн. та вантажний автомобіль БАР реєстраційний номер АН 6284ів, на підставі статті 511 Митного кодексу України вилучені та передані на зберігання до комори Харківської митниці.

Виходячи з вищевикладених положень, посадовими особами 20 жовтня 2016 року було розпочато у відношенні ОСОБА_1 провадження у справі про порушення митних правил, в рамках якого останній був змушений захищати себе, доводити у суді свою невинуватість.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 28 березня 2016 року та постановою Апеляційного суду Харківської області від 04 травня 2016 року встановлено. що протокол про порушення митних правил не містить даних щодо надання ОСОБА_1 своїх пояснень, з відповідним дорученням цих пояснень до матеріалів адміністративної справи. В матеріалах справи відсутні дані щодо наявності будь-якого провадження СБУ. в матеріалах справи відсутні дані щодо наявності будь-якого провадження СБУ, а також не долучено постанови про виділення відділом боротьби з корупцією з організованою злочинністю Управління СБУ в Харківській області із свого провадження матеріалів -письмових пояснень ОСОБА_1, що позбавляє з'ясувати з якого саме приводу вказані пояснення було відібрано, та на якій підставі вони були передані митним органам.

За таких обставин, у посадових осіб митної служби, під час складання у відношенні ОСОБА_1 протоколу про порушення ним митних правил були відсутні, передбачені ст. 491 МК України підстави для порушення провадження у митній справі.

Позивач вважає, що неправомірність дій митниці щодо складання протоколу в справі про порушення митних правил та вилучення товару встановлена постановою Київського районного суду м. Харкова від 28 березня 2016 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Харківської області від 04 травня 2016 року, якою провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 482 МК України закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На думку сторони позивача, постанова Київського районного суду м. Харкова від 28 березня 2016 року та ухвала Харківського апеляційного суду адміністративного суду від 30 травня 2016 року, на яку посилається представник відповідача, як на підставу своїх заперечень та законність дії посадових осіб під час складання протоколу про порушення митних правил не може бути взята до уваги, оскільки у ній дано висновок лише щодо формального характеру оформлення протоколу про порушення митних правил та відповідності його формі, що затверджена наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року № 652.

Проте, вказана постановою не містить будь-яких висновків щодо наявності у посадових осіб митниці достатніх підстав розпочинати відносно ОСОБА_1 провадження у митній справі, шляхом складання протоколу про порушення ним митних правил.

У зв'язку з тим, що у відношенні ОСОБА_1 працівниками митниці без вагомих на те підстав було складено протокол про начебто порушення ним митних правил, що слугувало підставою для порушення щодо нього адміністративної справи, призвело до того, що у ОСОБА_1 були порушені нормальні життєві зв'язки, він відчував несправедливість, яка була вчинена відносно нього. Протягом півроку він був змушений доводити в судах свою невинуватість, що викликало у нього тривалі моральні страждання. ОСОБА_1 не мав можливості користуватися службовим автомобілем, який він використовує під час виконання своїх трудових обов'язків, у зв'язку чим був позбавлений виконувати свої трудові обов'язки, що призвело до втрати заробітку. Крім того, позивач мешкає у м. Донець, тобто на території непідконтрольній України, що кожен раз викликало труднощі виїзду до Харкова, де розглядалася справа про адміністративне правопорушення.

Виходячи з вимог вищезазначеного законодавства та обставинами справи, враховуючи глибину заподіяної моральної шкоди, характер та обсяг душевних, психічних страждань, яких зазнав позивач унаслідок безпідставно порушеної щодо нього справи. вимоги розумності, добросовісності, виваженості та справедливості, тривалість моральних страждань позивача у зв'язку з необхідністю докладати додаткових зусиль для доведення своєї невинуватості, позивач вважає, що розмір спричиненої моральної шкоди складає 50 000 грн.

В судовому засіданні представник відповідача Державної фіскальної служби України в особі Харківської обласної митниці ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності проти позовних вимог заперечувала з підстав, викладених у письмових запереченнях та просила в позові відмовити в повному обсязі.

В судове засідання представник Державної казначейської служби України повторно не зявився, по час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином причин неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Суд, вислухавши доводи представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди ОСОБА_1 посилається на постанову Київського районного суду м. Харкова від 28.03.2016 по справі №640/18699/15-п (н/п 3/640/154/16) та постанову Апеляційного суду Харківської області від 04.05.2016 по справі №640/18699/15-п (н/п 33/790/300/16), якими ніби то підтверджується факт наявності незаконних дій Харківської митниці ДФС, що полягають в:

- утриманні гр.ОСОБА_1 у зоні митного контролю протягом десяти днів з 10.10.2015 по 20.10.2015;

- вилученні майна та транспортного засобу;

-порушенні прав ОСОБА_1 при складанні протоколу про порушення митних правил №614/80700/15 від 20.10.2015.

Однак, вищевказаними судовими рішеннями не визнано незаконними дії Харківської митниці ДФС щодо складання протоколу про порушення митних правил №614/80700/15 від 20.10.2015 та не встановлено факту утримання ОСОБА_1 у зоні митного контролю протягом десяти днів з 10.10.2015 р. по 20.10.2015 р.

Відповідно до положення ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно вимог статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_3 України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова Пленуму) зазначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього державного органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Причому, неправомірність рішення, дій або бездіяльності органу державної влади має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Суд приймає до уваги, що ухвалою ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2016 по справі №640/1713/16-а, якою залишена без змін постанова Київського районного суду м. Харкова від 28.03.2016 по справі №640/1713/16-а , якою відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківської митниці ДФС про визнання протиправними дій представників Харківської митниці ДФС, що полягають у безпідставному та необгрунтованому утримуванні ОСОБА_1 у пункті пропуску «Гоптівка» протягом 10 днів без складання відповідного протоколу чи вирішення питання щодо застосування санкції у вигляді адміністративного затримання; визнання дій представників Харківської митниці ДФС під час складання протоколу про порушення митних правил №614/80700/15 такими, що вчинені з порушенням вимог ст.494 МК України; визнання протиправними дії представників Харківської митниці ДФС щодо не відібрання власним чином будь-яких пояснень ОСОБА_1 під час складання протоколу про порушення митних правил 614/80700/15, як це передбачено митним законодавством.

Отже, в силу положення ч.3 ст.61 ЦПК України, судові рішення по справі №640/1713/16-а доводять законність усіх дій Харківської митниці ДФС при складанні протоколу по справі про порушення митних правил №614/80700/15 від 20.10.2015 відносно ОСОБА_1 та підтверджують відсутність факту незаконного утримання ОСОБА_1 у зоні митного контролю протягом десяти днів з 10.10.2015 по 20.10.2015.

Таким чином, суд вважає, що не потребує доказування по справі №640/11136/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Харківської митниці ДФС та Державної казначейської служби України про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на відшкодування моральної шкоди 50000 грн. відсутність в діях Харківської митниці ДФС такої складової відшкодування моральної шкоди як незаконність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади.

Суд враховує, що як судовими рішеннями по справі №640/1713/16-а встановлено, що позивачем не надано жодних доказів тримання його у зоні митного контролю протягом десяти днів з 10.10.2015 по 20.10.2015 р. так і в ході розгляду даної справи позивачем не зазначено вказаних доказів в позові, а представником позивача не надано в ході судового розгляду, стороною позивача також не надано суду достатніх доказів наявності причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою відповідача.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 ст. 179 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними, недоведеними, у звязку з чим задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, ст.23, 1167 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України в особі Харківської обласної митниці, Державної казначейської служби про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя -