БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/7778/15-ц
провадження № 2/361/383/16
РІШЕННЯ

Іменем України

27 січня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Селезньової Т.В.,

при секретарі Лустіній Т.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м.Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гаражного кооперативу «Лісний» про визнання недійсним рішення про виключення з членів кооперативу, визнання членом кооперативу, -

встановив:

Позивач просить визнати недійсним рішення загальних зборів ГК «Лісний» про виключення його з членів Гаражного кооперативу «Лісний» від 03 липня 1993 року та визнати його членом даного гаражного кооперативу , мотивуючи тим, що він з 5.09.1988 року був членом даного гаражного кооперативу, сплачував внески протягом вересня 1988 року по грудень 1992 року, всього 25000 крб., після 1992 року будівництво гаражів припинилось, тому він більше членські внески не сплачував, періодично звертався до правління з даного питання про стан будівництва, але чіткої відповіді не отримував, а в 2000 році дізнався, що ще в 1993 році його було виключено з членів кооперативу. Він не був повідомлений про збори і не був на них присутній, взагалі вважає, що такі збори не відбулись і таке рішення не приймалось. Посилається на ст.14 та ст.12 Закону «Про кооперацію в СРСР», згідно якої визначення розміру внесків віднесено до виключної компетенції загальних зборів членів ГБК, а члена кооператив може бути виключено з членів кооперативу лише за рішенням загальних зборів (зборів повноважених) і у випадках, передбачених статутом. Оскільки він регулярно сплачував членські внески поки не було зупинено будівництво, а у подальшому вимог з цього приводу з боку правління кооперативу до нього не було, і він не знав яку суму внесків і коли треба платити, він не ухилявся від сплати внесків, то він вважає, що рішення про його виключення є незаконним, прийнятим з порушенням вимог закону, і він неправильно виключений із членів кооперативу, тому на думку позивача є підстави для визнання даного рішення недійсним і для визнання його членом кооперативу.

Відповідач позов не визнав, суду пояснив, що оскаржуване позивачем рішення зборів було законним, позивач виключений з членів кооперативу законно як такий, що мав значну заборгованість. Дати конкретні пояснення з приводу того, конкретно коли, яким рішенням і у якому порядку безпосередньо позивач був виключений з членів кооперативу, представник відповідача не зміг, посилаючись на те, що на даний час вже не збереглись документи - у зв'язку зі спливом значного часу (понад 20 років), а також у зв'язку з неодноразовими переїздами, неодноразовими змінами у вказаний період складу правління і голови, і що особисто він на той час не був ні членом правління ні головою. Саме з тих причин відсутня можливість представити суду всі необхідні документи, подає лише ті, що випадково збереглись. Просив застосувати позовну давність, про що подав відповідну заяву. З приводу виключення позивача з членів кооперативу, пояснив, що у зв'язку з тим, що не вистачало коштів на будівництво гаражів, 03.07.1993р. позачерговими загальними зборами було прийнято рішення про виключення з членів кооперативу тих осіб, у яких є заборгованість по пайовим внескам понад визначену зборами суму; позивач був виключений з членів кооперативу саме тому, що мав заборгованість. Крім того, вже є рішення суду, яким у позові позивачу про визнання його членом кооперативу було відмовлено, і дане рішення є чинним.

Позивач надав такі докази:

З копії членського квитка і квитанцій, наданих позивачем, видно, що він був з 7.08.1988р. членом Гаражного кооперативу «Лісний», сплачував внески:

Вересень 1988р. 2040 крб., грудень 1991р. 1000крб., січень 1992р. 4000крб., квітень 1992р. 601,37крб, 1359крб., 3000крб. і 2000крб., жовтень 1992р. 4000крб. і 2000крб., грудень 1992р. 5040крб.

Згідно довідки МСЕК позивач є інвалідом 2-ї групи з вересня 2006року довічно по загальному захворюванню, не може працювати в умовах виробництва.

21.11.2000р. позивач подавав голові правління кооперативу «Лісний» заяву, в якій повідомив про сплату внесків, вимагав негайно надати йому під ключ гараж на першому поверсі з південної сторони з підвальним складським приміщенням, оскільки ним все сплачено і переплачено.

29.11.2000р. позивачу було надано відповідь за підписом голови правління кооперативу ОСОБА_2, в якій повідомлялось, що згідно Статуту правління вирішило і збори затвердили таке рішення, - виключити його з членів кооперативу з квітня 1994 року за систематичну не сплату пайових внесків, про що йому повідомлялось 5.05.94р. (реєстр №2, квитанція1-4), в якому було вказано, що сплачена ним сума пайових внесків 25000крб. перерахована в ощадкасу 5400/034 на його особовий рахунок, і йому пропонувалось забрати кошти. Тим же листом ОСОБА_1 було відмовлено у вимозі надати гараж за відсутністю підстав, оскільки гаражі надаються лише членам кооперативу і при умові сплати повної суми пайових внесків.

Згідно копії виписки зі списку виключених згідно рішенню загальних зборів від 3.07.1993р. станом на 1.11.1993р. під номером 3 зазначено ОСОБА_1, з відміткою: норма 600000, фактично 250000, борг 350000, за підписом голови правління ОСОБА_3, виписка посвідчена головою правління ОСОБА_2

Відповідач надав суду рукописний текст протоколу ведення позачергових зборів членів ГК «Лісний» від 3.07.1993р. , повістка дня: 1. визначення внесення пайових внесків в будівництво на липень 1993року і визначення орієнтовно загального внеску до 1 січня 1994року. 2. Обговорення членів кооперативу, які є боржниками, що не виконують графік внесення коштів у будівництво. 3. Надання згоди будівельній організації на введення в два етапи в 1993 і вересні 1994року. 4. Обговорення створення акціонерного товариства. З даного протоколу за підписом голови і секретаря зборів видно, що обговорювались питання щодо розміру пайових внесків на будівництво, проблеми будівництва; зборами прийнято рішення про виключення тих, у кого борг більше 40000крб., вирішено по цьому питанню надати правлінню право щодо виключення боржників.

Згідно статуту ГК «Лісний» в редакції, затвердженій 12.02.1994р. , - згідно п.5.1, 5.3, 5.8 органами управління кооперативу є загальні збори і правління, яке є його виконавчим органом. Статутом передбачено, що джерелом утворення майна кооперативу є, зокрема вступні внески і пайові внески на будівництво (п.2.1.), розмір вступних внесків встановлюється правлінням кооперативу, розмір інших внесків - загальними зборами членів кооперативу; строки внесків встановлює правління (п.2.2). Згідно п. 1.16 фізична особа член кооперативу може бути виключений за невиконання статуту;п.4.5 - у випадках двомісячної несплати пайових внесків на будівництво правління розглядає питання про подальше перебування боржника у складі кооперативу.

Згідно Рішення Броварського міського суду Київської області від 6.09.2001р. позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у його позові до ГК «Лісний» про визнання членом кооперативу. Як видно зі змісту рішення, позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним рішення про виключення його з членів кооперативу, під час розгляду справи змінив позовні вимоги і просив визнати його членом кооперативу «Лісний», підтримуючи позовні вимоги, суду пояснив, що в 1992 році він вносив кошти на будівництво гаража в ГК «Лісний», потім роботи припинились, а в 2000 році відновились.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що у зв'язку зі скрутним фінансовим становищем кооперативу і факторами зміни розвитку економічних відносин у країні будівництво затяглось на понад 10 років; особи, які не вносили кошти, то їхні накопичення були їм повернуті; внески позивача були перераховані йому на рахунок в ощадбанк, які останній отримав. Судоми було встановлено, що позивач не сплачував членські внески до ГК «Лісний», в діяльності кооперативу на момент його виключення з кооператив участі не брав, з позивачем повністю проведено розрахунок, йому повернуті його внески.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11.04.2002р. дане рішення залишено без змін. З тексту даної ухвали видно, що позивач початково подавав позов про визнання незаконним рішення загальних зборів ГК «Лісний» від 3.07.1993р. про виключення його з членів кооперативу, за несплату внесків на будівництво гаражу, оскільки він усі внески сплатив. У подальшому змінив позовні вимоги і просив визнати його членом кооперативу, оскільки вказане у позовній заяві рішення про виключення його з членів кооперативу не приймалось.

Ухвалою Верховного суду України від 25.11.2002р. ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні касаційної скарги на вказані рішення судів.

Згідно довідки архіву Броварського міськрайонного суду - зазначена вище цивільна справа вже не збереглась - знищена у зв'язку з закінченням строку її зберігання.

Позивач зазначає, що він просить визнати недійсним зазначене рішення від 3.07.1993р., і саме з цих підстав просить визнати його членом кооперативу на даний час, тобто з підстав, відмінних від зазначених ним у позові, за яким прийнято рішення.

Виходячи з того, що на даний час відсутня можливість ознайомитись з позовною заявою ОСОБА_1, яка була предметом розгляду у наведеній вище цивільній справі, і враховуючи недостатність інформації з цього приводу у наведеному судовому рішенні, суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі або в частині позовних вимог, оскільки на даний час не можна однозначно перевірити підстави звернення до суду в 2000 році, які зазначав позивач у позовній заяві і у заяві про зміну позовних вимог, і тому не можна зробити висновки щодо тотожності підстав позову, за яким вже є чинне судове рішення, - згідно ст.205 ЦПК України, зокрема п.2 ч.1 ст.205 ЦПК.

Разом з тим, суд враховує, що існує чинне рішення суду, яке є обов'язковим, і обставини, встановлені судовим рішенням у спорі між тими ж сторонами, вважаються вже встановленими для цих сторін. Даним рішенням встановлено, що виключення позивача з членів гаражного кооперативу «Лісний» було законним і не було підстав для визнання позивача членом кооперативу станом на день прийняття рішення і з підстав, зазначених у позові при зверненні до суду в 2000 році.

Позивач не довів наявність інших законних підстав для визнання його членом гаражного кооперативу «Лісний», які існували як до першого звернення з позовом до суду, такі і після прийняття судом зазначеного рішення (з 2000 року по теперішній час), або що виникли на даний час.

Суд розглядає дану справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі поданих сторонами доказів, враховуючи, що обов'язок по доказуванню позовних вимог і обставин, на які позивач посилається, згідно ст..10,11, 27 і 60 ЦПК України покладається на позивача. Тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Також позивач не довів наявності підстав для визнання зазначеного ним рішення ГК «Лісний» від 3.07.1993р. недійсним. Сам факт сумнівів позивача у тому, що таке рішення було прийняте, не є достатньою і законною підставою для визнання рішення недійсним.

Суд визнає таким, що заслуговує на увагу, посилання відповідача на те, що документи не збереглись в зв'язку з тим, що пройшло дуже багато часу (понад 20 років), набагато більше, ніж визначений законом строк позовної давності. Через відсутність документів суд не може зробити аналіз законності і обґрунтованості прийнятого рішення, і зробити обґрунтований висновок щодо наявності підстав для визнання його недійсним, виходячи з наведених вище причин, які заслуговують на увагу.

Згідно ст.71 ЦК УРСР, що діяв до 1.01.2004р., було визначено загальний строк позовної давності в три роки. Згідно ст.76 ЦК УРСР строк позовної давності розпочинав свій перебіг з дня виникнення права на позов, яке виникає з дня, коли особа дізналась чи повинна була дізнатись про порушення її права. Згідно ст.75 ЦК УРСР позовна давність підлягає обов'язковому застосуванню незалежно від заяв сторін. Згідно ст. 80 ЦК УРСР пропуск строку позовної давності є підставою для відмови у позові. У разі пропуску строку позовної давності суд може його поновити, якщо визнає поважними причини пропуску.

Виходячи з дати оскаржуваного рішення (3.07.1993р.) та з дати виключення позивача з членів кооперативу (як зазначено у наданому листі - виключений з квітня 1994 року), - позивач пропустив трирічний строк позовної давності. І це є достатньою підставою для відмови позивачу у даному позові.

Позивач зазначає, що про наявність рішення зборів від 3.07.1993р., яким нібито його виключено з членів кооперативу, він дізнався вже після зазначеного рішення суду, тому саме з цих підстав звертається до суду з позовом тепер. Разом з тим, як видно з листа відповіді на його звернення в листопаді 2000 року, саме тоді позивач однозначно дізнався про його виключення з членів кооперативу. Сам факт своєчасного отримання відповіді про виключення його з членів кооперативу (листопад 2000р.) позивач не оспорює.

Згідно ст.257 ЦК України, що введений в дію з 1.01.2004р., так само визначено загальний строк позовної давності три роки, і пропуск строку позовної давності так само є підставою для відмови у позові згідно ст.267 ЦК. Згідно ч.3 ст.267 України 2004 року позовна давність застосовується судом лише при наявності відповідної заяви сторони.

Таким чином, позивач пропустив строк позовної давності і за новим законом, навіть якщо його обчислювати з дати набрання судовим рішенням законної сили (ухвала суду апеляційної інстанції від 11 квітня 2002р.) Підстав, які перервали або зупинили перебіг строку позовної давності, не встановлено. В 2015 році позивач вже подавав позов до суду, який ухвалою суду був визнаний неподаним і повернутий позивачу. Але дана обставина не перервала і не зупинила перебігу строку позовної давності.

Позивач у позові просив поновити строк позовної давності, посилаючись на те, що протягом всього строку з 2000 року він всіма методами намагався відновити свої права, але не спромігся на таке; крім того зазначає, що у зв'язку з поганим станом здоров'я, лікуванням, відсутністю коштів він фізично не міг захистити свої права.

Даних обставин, а також інших поважних причин пропуску строку позовної давності на такий значний термін - позивач не довів. Довідка МСЕК доводить встановлення позивачу інвалідності 2-ї групи з вересня 2006 року по загальному захворюванню і неможливість працювати в умовах виробництва, але дана довідка не доводить наявності у позивача такого стану здоров'я, який міг би судом розглядатись як об'єктивна і тривала перешкода у здійсненні захисту своїх прав. Таким чином, відсутні поважні причини пропуску позивачем строку позовної давності, і суд не вбачає законних підстав для поновлення позивачу цього строку.

Таким чином, є підстави для відмови у позові в цій частині.

У позові в цілому позивачу слід відмовити.

Керуючись ст.71,80 ЦК УРСР, ст.257,267 ЦК України, ст.10,11,27,60 ЦПК України, ст. ст. 88 , 213, 214, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до Гаражного кооперативу «Лісний» про визнання недійсним рішення загальних зборів про виключення з членів Гаражного кооперативу «Лісний» від 03 липня 1993 року та про визнання його членом гаражного кооперативу «Лісний» відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Т.В. Селезньова