АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3323/16 Головуючий 1 інстанції -
Категорія: договірні Доповідач - Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді : Швецової Л.А.,

Суддів: Малінської С.М.,Тичкової О.Ю.,

За участі секретаря: Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2, звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, 3-я особа ОСОБА_3 про визнання за набувальною власністю право власності на 1/2 частину будинку №9 по вул. Саперній в м. Харкові.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що вона є власницею 1/2 частини спірного будинку на підставі договору купівлі-продажу, укладеною між нею та ОСОБА_3 Інша 1/2 частина будинку зареєстрована за померлим ОСОБА_4. З 1999 року вона зареєстрована у будинку, проживає там по теперішній час, відкрито їм користується та володіє, тому на підставі ст. 344 ЦК України просить визнати за нею право власності.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 рокув задоволенні позову ОСОБА_2 до Харківської міської ради, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власностівідмовлено.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 звернулася на нього з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 рокута ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначила, що з матеріалів справи та показань свідків вбачається, що ОСОБА_3 не вступала у управління спірною часткою будинку та не подавала до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спірної частки будинку, а відтак не може вважатись спадкоємцем на спірну частку.

Вислухав доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно відомостей КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Саперній, 9 в м. Харкові зареєстрований за наступними особами:

ОСОБА_5 1/2 ч. на підставі договору про безстрокове користування земельною ділянкою;

ОСОБА_2 ? ч. на підставі договору купівлі-продажу від 15.10.1997р.

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності на спірний житловий будинок відсутні.

ОСОБА_5 помер 29.03.1987р.

Згідно відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву після смерті ОСОБА_5 була заведена спадкова справа. Із заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (дочка померлого).

10.04.1990р. ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 ч. житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Саперній, 9 в м. Харкові.

На іншу ? ч. спірного домоволодіння свідоцтво не видавалось.

У судовому засіданні позивачкою зазначено, що ОСОБА_6 її чоловік, є сином померлого ОСОБА_5, однак спорідненість підтвердити не зміг, тому спадщина на іншу 1/2 частку будинку оформлена не була.

ОСОБА_6 помер 08.08.2007р., що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Позивачка, згідно штампу у паспорті, зареєстрована у спірному житловому будинку з 1999 року по теперішній час.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, підтвердили відкрите проживання позивачки у будинку 9 по вул. Саперній в м. Харкові, користування усім будинком.

Згідно відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву від 10.02.2016 року № 302/01-21 вбачається, що на підставі заяви ОСОБА_10 від 08.04.1987 року, останній 05.10.1987 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом.

10.04.1990 року нотаріусом було видано додаткове свідоцтво, в свідоцтві зазначено, що на ? частину спадкового майна свідоцтво на спадщину не видано.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга ст. 344 ЦК України).

З пояснень позивача та досліджених судом документів, встановлено, що позивач користуючись усім спірним житловим будинком достеменно знала, що інша 1/2 частка їй не належить, тобто в даному випадку відсутня складова набувальної давності добросовісність.

Згідно до ч.1 ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно , щоб спадкоємець її прийняв.

Частиною першою ст. 549 вищевказаного Кодексу передбачено : визнається , що спадкоємець прийняв спадщину :

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Матеріали справи свідчать, спадкоємець померлого ОСОБА_5 ОСОБА_3 прийняла спадщину, шляхом подання заяви до нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/2 ч. спадкового майна.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції стосовного того, що за відсутності інших спадкоємців ОСОБА_3 має право на спадщину і на іншу 1/2 частку спадкового майна, вимоги позивачем повинні бути предявлені до ОСОБА_3, як належного відповідача у справі.

З огляду на наведене, на підставі ст. 308 ЦПК Україні судова колегія відхиляє апеляційну скаргу ОСОБА_2 і залишає рішення без змін, як таке, що ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 209,218, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: