Справа № 310/2323/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2016 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді - Крамаренка А.І.

при секретарі - Корнієнко Н.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона з 15.08.2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який поживає з нею. Відповідач проживає окремо та ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання сина.

В зв'язку з цим вона звернулась до суду і просить стягнути на її користь з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до повноліття дитини, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду.

ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений, що підтверджується довідкою про розміщення на сайті Бердянського міськрайсуду Запорізької області інформації про виклик відповідача в судове засідання. Заяви про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення справи до суду не надав, заперечень проти позову до суду також не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З наданих до суду документів видно, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі та міють сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який поживає з матір'ю.

Позивач та відповідач проживають окремо та не досягли згоди щодо участі останнього в матеріальному забезпеченні дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтями 181, 183 СК України встановлено що одним із способів утримання дитини є сплата аліментів за рішенням суду, які присуджуються у частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Підставою для визначення аліментів у твердій грошовій сумі є нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів (ст. 184 СК).

Проте, позивачем не надано доказів того, що відповідач є приватним підприємцем та має мінливий і високий дохід.

Отже, визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище сторін, рівний обов'язок обох батьків брати участь в утриманні дитини, і вважає за можливе стягнути аліменти у частці від заробітку (доходу) відповідача у розмірі 1/4 частки.

У відповідності до 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 57-61, 88, 212 - 215 ЦПК України, ст.ст. 180 - 185 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження: м. Торез Донецької області, аліменти на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 4 квітня 2016 року і до його повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.І. Крамаренко