Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 328/2192/16 Головуючий у 1 інстанції: Ушатий І.Г.
№ провадження 22-ц778/4230/16 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів Кримської О.М.,

Дашковської А.В.

за участю секретаря Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 04 серпня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом, який в ході розгляду справи був уточнений, до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначало, що 09.04.2014 року ПАТ «Альфа-Банк» та відповідач уклали кредитний договір №500475371, відповідно до умов договору банк зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 24 333,38 грн. у строк з 09.04.2014 року по 10.04.2017 року, відповідач зобов'язався в порядку та на умовах визначених договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього - графіком погашення кредиту. Банк свої зобов'язання за договором виконав, наддавши відповідачеві кредит у сумі 24 333,38 грн. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 18.05.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом - 12 576,58 грн., за відсотками - 708,98 грн. та по комісії - 2 773,98 грн., нараховано неустойку, яка станом на 18.05.2016 року становить: штраф - 1200,00 грн.

На виконання умов договору відповідачу була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не була виконана.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 18 601,05 грн. з яких: за кредитом - 12 576,58 грн., за відсотками - 925,83 грн., по комісії - 3 698,64 грн., по штрафам - 1 400,00 грн. та судові витрати по справі.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 04 серпня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість 18 601,05 грн., з яких за кредитом - 12 576,58 грн., за відсотками - 925,83 грн., по комісії - 3 698,64 грн., по штрафам - 1 400,00 грн., витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 378,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення їм 03.10.2016 року, 04.10.2016 року повістки про виклик у судове засідання. ( а.с.89-90), до апеляційного суду не з"явилися.

На адресу апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_3 в якій він прохав розглядати справу за його відсутності ( а.с. 91). Неявка сторін належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи не перешкоджають розгляду справи по суті.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Тому суд слухає справу за відсутності сторін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що 09.04.2014 року сторони уклали кредитний договір №500475371, за умовами якого ПАТ "Альфа-Банк" надав ОСОБА_3 кредит у сумі 24 333,38 грн. зі сплатою11,. 99 % річних з кінцевим терміном повернення не пізніше 10.04.2017 року. Кредит надається позичальнику шляхом перерахування грошових коштів у сумі кредиту, що вказана у п.2.1 розділу №1 цього договору, на рахунки відкриті позичальнику в ПАТ « Альфа Банк». За п.2.6 цього договору порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів здійснюється щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим Договором та відповідно до графіка платежів, який є додатком №1 до договору. Позичальник зобовязується у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним сплатити Банку штраф у розмірі 50 грн. за кожне допущене позичальником прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів. Якщо прострочення платежу триває пять і більше календарних днів додатково до штрафу, визначеного попереднім абзацом цього договору, позичальник зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 150 грн. (а.с.4-8).

Факт виконання Банком умов договору , а саме надання відповідачу кредиту у сумі 24333. 38 грн. підтверджується випискою з особового рахунку відповідача та підтверджено самим відповідачем в запереченнях на позов від 26.07.2016 року ( а.с. 14, а.с. 46).

На порушення умов договору ОСОБА_3 свої зобовязання з повернення кредиту не виконує, щомісячні платежі не вносить, внаслідок чого станом на 18.05.2016 року має прострочену заборгованість в загальній сумі 17259, 54 грн, із яких 1257658 за кредитом, 708,98 за відсотками, 1200грн. штрафи ( а.с. 13)

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу ( у розмірі і в порядку, встановленими договором).

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами.

Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Судом вірно врегульовано спірні правовідносини застосуванням ст.ст. 526, 543, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, за якими зобовязання за договором, у тому числі за договором кредиту, за яким кредитодавець надає кошти, а позичальник зобовязується їх повернути за сплатою процентів, є обовязковими для виконання сторонами, має виконуватися належним чином, з застосуванням відповідальності за порушення грошового зобовязання.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права оскільки суд відмовив у задоволенні клопотання про витребування доказів, а саме, не витребував у позивача копії Банківської ліцензії, документу, який підтверджує факт видачі кредитних коштів, доказів щодо отримання інформаційного листа позивачем являються безпідставними.

Відповідно ст.27 ч.2 ЦПК України сторони зобовязані надати усі наявні у них докази до початку розгляду справи по суті, відповідач мав достатньо часу для надання суду всіх наявних у нього доказів.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотання зобов"язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводилося, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. У заяві про витребування доказів має бути зазначено, який доказ вимагається, підстави, за яких особа вважає, що доказ знаходиться в іншої особи, обставини для представлення його суду.

Провадження у даній справі було відкрито ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області 15 червня 2016 року.

Справа неодноразово призначалася до слухання ( 29.06.2016 року , 26.07.2016 року , 04.08.2015 року), але відповідач надав суду клопотання по відкладання розгляду справи у зв"язку з неможливістю з'явитися в судове засідання ( а.с.36, а.с. 45, а.с. 59). Вказані клопотання відповідача судом задовольнялися, справа два рази відкладалася слуханням.

Клопотання відповідача про витребування вищезазначених доказів було отримано судом 04.08.2016 року ( а.с. 56-59). 03 серпня 2016 року на адресу суду надійшла заява від ОСОБА_3 про розгляд справи без його участі (а.с. 59). Тобто, в судове засідання 04 серпня 2016 року відповідач не "явився та не наполягав на задоволенні його клопотання в судовому засіданні .

Водночас, в матеріалах справи є кредитний договір, виписка по особовим рахункам відповідача, розрахунок заборгованості, вимога банку про досудове врегулювання спору від 19.05.2016 року, реєстр відправки цієї вимоги, свідоцтво про державну реєстрацію ПАТ «Альфа-Банк», статут ПАТ « Альфа-Банк». Вказані письмові докази в порядку ст.185 ЦПК України були досліджені судом першої інстанції в судовому засіданні, яке відбулося 04 серпня 2016 року.

За таких обставин посилання відповідача в апеляційній скарзі на неповне зясування фактичних обставин справи, не заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність позовних вимог Банку являються безпідставними, спростовуються письмовими доказами, які були досліджені у суді першої інстанції.

Ці доводи скаржника перевірені під час апеляційного розгляду справи і не знайшли свого підтвердження.

Згідно ст. 57-59, 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування, одержані з дотриманням встановленого законом порядку, а письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Позивачем надані, а судом першої інстанції належним чином перевірені і правильно оцінені такі письмові докази як деталізовані розрахунки заборгованості, в яких відображені нараховані до сплати суми, сплачені кошти, нарахування відсотків, штрафи відповідно до умов кредитного договору.

Вказані розрахунки є документами, які містять відомості про обставини, які мають значення для справи, підтверджують вимоги позивача, що відповідає ст.ст. 57-59,64 ЦПК України (а.с.42-43).

Доводи апеляційної скарги щодо загальної незгоди з розміром заборгованості суперечать вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, які зобовязують відповідача на засадах змагальності доводити свої заперечення переконливими, належними та припустимими доказами. Жодного доказу на підтвердження своїх доводів відповідач не навів і не надав. Фактично апелянт вимагає від суду зробити бездоказові припущення на його користь, що прямо заборонено ч. 4 ст. 60 ЦПК України, яка визначає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307,308,313,314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 04 серпня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: