Справа № 495/3252/16-ц
Ухвала

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

05 травня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

- від заявника не зявився

- від ВДВС не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Відділу ДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В :

21.04.2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту заявник) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області зі скаргою на дії старшого державного виконавця Відділу ДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області ОСОБА_2(а.с.1-3).

Так, скаржник просив суд:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу ДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області ОСОБА_2 в частині щодо не вжиття заходів при завершенні виконавчого провадження №41939548 по зняттю арешту, який накладено постановою державного виконавця про арешт майна боржника від 17.06.2014 року в рамках відповідного виконавчого провадження;

- зобовязати державного виконавця Відділу ДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області ОСОБА_2 чи іншу уповноважену особу Відділу ДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області усунути порушення шляхом вжиття заходів щодо зняття арешту, який накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.06.2014 року винесеної в рамках виконавчого провадження ВП №41939548.

Заявник ОСОБА_1, у судове засідання не зявився, але його представник ОСОБА_3, подав до суду заяву згідно якої просив суд розглядати скаргу за його відсутності, вимоги ОСОБА_1 просить задовольнити частково, а саме в частині зобовязання державного виконавця Відділу ДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області ОСОБА_2 чи іншу уповноважену особу Відділу ДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області усунути порушення шляхом вжиття заходів щодо зняття арешту, який накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.06.2014 року винесеної в рамках виконавчого провадження ВП №41939548(а.с.9).

Представник ВДВС ОСОБА_4, в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, відповідно до якої просить суд розглянути справу за відсутності представника Відділу (а.с.10-11).

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши скаргу ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ст.82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ в порядку передбаченому законом.

Статтею 385 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно із ч.1 ст.28 та ч.4 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про стягнення виконавчого збору та постанова про арешт боржника і оголошення заборони на його відчуження, можуть бути оскаржені в десятиденний строк.

В матеріалах справи відсутні та представником ВДВС не представлено до суду доказів, які б свідчили про отримання ОСОБА_1 постанови державного виконавця Відділу ДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.06.2014 року винесеної в рамках виконавчого провадження ВП №41939548.

В свою чергу, матеріали справи свідчать про той факт, що оскаржувану постанову отримано представником ОСОБА_1 01.04.2016 року після отримання інформаційної довідки, у звязку із чим було пропущено строк на оскарження рішення державного виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, постановою державного виконавця Відділу ДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області 07.02.2014 року на підставі заяви про примусове виконання виконавчого листа №1505/9354/2012, що виданий 27.01.2014 року було відкрито виконавче провадження ВП №41939548.

Постановою державного виконавця Відділу ДВС Білгород-Дністровського хпськрайонного управління юстиції Одеської області 17.06.2014 року було накладено арешт на все майно боржника - ОСОБА_5 (а.с.6)

Постановою державного виконавця Відділу ДВС Білгород'Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області ОСОБА_2 від 24.12.2015 року, внаслідок ухилення стягувана від сплати авансових витрат на проведення виконавчого провадження, було повернуто виконавчий документ стягувану.

У відповідності до чинного законодавства передбачалося, що державний виконавець вчинить всі необхідні заходи, які повязані з завершенням виконавчого провадження.

Згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, виконавче провадження №41939548 в графі «стан виконавчого провадження» зазначено завершено (а.с.5).

Частина 1 статі 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає. що у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Пунктом 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена Наказом МЮУ від 02.04.2012 №512/5 зазначається, що у постанові щ>: повернення виконавчого документа стягувачу державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

За твердженням заявника, всупереч відповідній нормі закону державним виконавцем не було вжито належних заходів, щодо зняття арешту з майна боржника.За умови, що виконавче провадження №41939548 є завершеним, арешт з майна боржника державним виконавцем не знятий.

Як стверджує заявник, 01.04.2016 року, представник ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріусу для отримання довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно інформаційної довідки №56519676 від 01.04.2016 року на все належне ОСОБА_1 нерухоме майно накладено та є дійсний арешт, що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП №41939548, що винесена 17.06.2014 року (а.с.4).

Вказана постанова ОСОБА_1 отримана не була.

04 квітня 2016 року звернувшись до виконавчої служби за наявним номером виконавчого провадження було отримано відомості про виконавче провадження та ідентифікатор доступу. Доказів отримання прийнятих постанов матеріали виконавчого провадження не містять. Відповідні постанови чинні та не оскаржені.

Дані обставини і стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з відповідною скаргою.

Відповідно до ст. 19. ч.2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст. 13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet у. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Згідно з положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Неналежне виконання державним виконавцем своїх обовязків призводить до порушення конституційних прав скаржника, в частині змісту права володіння та розпорядження майном.

Згідно із ст.387 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до розяснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003 року, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи скаржника.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність викладених ОСОБА_1 у скарзі вимог про зобовязання державного виконавця Відділу ДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області ОСОБА_2 чи іншу уповноважену особу Відділу ДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області усунути порушення шляхом вжиття заходів щодо зняття арешту, який накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.06.2014 року винесеної в рамках виконавчого провадження ВП №41939548, у зв'язку з чим така скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 10, 57-60, 197, 209-210, 383-389 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Відділу ДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області ОСОБА_2 задовольнити.

Зобовязати державного виконавця Відділу ДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області ОСОБА_2 чи іншу уповноважену особу Відділу ДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області усунути порушення шляхом вжиття заходів щодо зняття арешту, який накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.06.2014 року винесеної в рамках виконавчого провадження ВП №41939548.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Суддя В.В. Мишко