У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ІваненкоЮ.Г., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28 вересня 2012 року, близько 00 год. 10 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «МАЗДА-323», державний номер НОМЕР_1, в районі будинку № 10-А по вул. Ширмова в м. Дніпропетровську, здійснив наїзд на її сина ОСОБА_4, внаслідок чого останній загинув.

За фактом даної дорожньо-транспортної пригоди було порушено кримінальне провадження, що підтверджується Єдиним державним реєстром досудових розслідувань від 25 грудня 2012 року.

Згідно з постановою про закриття кримінального провадження від 28 серпня 2015 року, вина ОСОБА_3 не встановлена. ОСОБА_4 був єдиним сином позивача та власних дітей не мав.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просила суд стягнути на її користь з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 400 000 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи 10 000 грн у відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, керуючись ст. ст.1166, 1187 ЦК України та роз'ясненнями, викладеними в постанові Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», виходив з характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), а також немайнових втрат.

Доводи касаційної скарги та зміст судових рішень першої та апеляційної інстанцій не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Ю.Г. Іваненко