Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.2016 Справа №607/7713/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Дзюбича В.Л.,

з участю секретаря судового засідання Грабської Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину житлового будинку загальною площею 65,7 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Миру, 28 в с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.03.2011 помер її чоловік ОСОБА_4 23.06.2016 року між позивачем та ОСОБА_2, який є сином померлого, укладено договір про поділ спадкового майна, згідно якого ОСОБА_1 переходить ? частина житлового будинку загальною площею 65,7 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Миру, 28 в с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області. Вказане будинковолодіння до 15.04.1991 року було колгоспним двором, головою якого був ОСОБА_4 Звернувшись в нотконтору з метою оформлення права власності на вказану частину будинку, позивачу було відмовлено, тому остання просить суд визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку загальною площею 65,7 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Миру, 28 в с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області.

Позивач та її представник у судове засідання не з»явилися, проте подали заяви про підтримання позовних вимог з клопотанням про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилися, проте подали заяву про розгляд справи у їхній відсутності, не заперечивши з приводу задоволення позову.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ИД №195166, виданого 13 жовтня 2015 року Смиковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, 11 жовтня 2015 року ОСОБА_4 помер.

Як вбачається із довідки №311 від 10 червня 2016 року, виданої Смиковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, згідно записів погосподарської книги №8 будинковолодіння, яке знаходиться у селі Смиківці по вул. Миру, 28 Тернопільського району Тернопільської області, станом на 01.07.1990 року рахувалось колгоспний двір. Членами двору були: ОСОБА_4 голова двору, ОСОБА_1 дружина, ОСОБА_2 син, ОСОБА_3 син. На день смерті ОСОБА_4 був зареєстрований і проживав у вищевказаному будинку разом з: , ОСОБА_1 дружина, ОСОБА_2 син, ОСОБА_3 син.

23 червня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір про поділ спадкового майна серії НВТ №156505, посвідчений державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5, згідно якого дружині померлого ОСОБА_1 переходить на ? частина житлового будинку загальною площею 65,7 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Миру, 28 в с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області.

Постановою Тернопільської районної державної нотаріальної контори №2413/02-14 від 23 червня 2016 року відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого 11 жовтня 2015 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.120 ЦК УРСР (в редакції, що діяла до 16.12.1993 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

Достовірними доказами встановлено, що після 15 квітня 1991 року, із вступом в силу Закону України «Про власність» майно вказаного колгоспного двору не змінилося.

Доказів того, що спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року було переведено до іншої суспільної групи, матеріали цивільної справи не містять.

Підстав вважати його самочинно збудованим майном суд не вбачає.

Отже, кожен із зареєстрованих осіб до 15.04.1991 р. у житловому будинку, який знаходиться у селі Смиківці по вул. Миру, 28 Тернопільського району Тернопільської області, має право на ? частку у зазначеному житловому будинку з надвірними побудовами та спорудами.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.( ч.1 ст.1261 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст.392 ЦК України власник може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналізуючи вище наведені обставини, з огляду на той факт що будинковолодіння, яке знаходиться у селі Смиківці по вул. Миру, 28 Тернопільського району Тернопільської області являється колгоспним двором, тому суд вважає, що позов слід задоволити, визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку загальною площею 65,7 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Миру, 28 в с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 12 березня 2011 року.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 212, 217, 223 Цивільного процесуального кодексу; ч.1 ст.1218, ч.1 ст.1261, ст.1226, ст.1268, ст.1273 ЦК України, ст.60 Сімейного кодексу України суд ,-

Вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку загальною площею 65,7 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Миру, 28 в с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 12 березня 2011 року.

Копію рішення надіслати особам, які брали участь у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий - суддя Дзюбич В.Л.