Справа № 141/837/15-ц Провадження № 22-ц/772/177/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 23Доповідач Панасюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі: головуючого судді Панасюка О.С., суддів Копанічук С.Г., Іванюка М.В., з участю секретаря Мельникової А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Корвет» про розірвання договорів оренди земельних ділянок за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_6 на рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 26 листопада 2015 року,

встановила:

У вересні 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, кожен окремо, звернулись до суду із позовними заявами, за якими вимагали розірвати договори оренди від 15 листопада 2006 року, зареєстровані у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК», відповідно, 17 січня 2007 року за № 30, 5 квітня 2007 року за № 29, 2 лютого 2007 року за № 89 та 5 квітня 2007 року за № НОМЕР_1.

Як на підставу позовних вимог посилалися на наявність заборгованості ТОВ «Агрофірма «Корвет» перед кожним із позивачів по орендній платі за 2012 2014 роки.

Ухвалою Оратівського районного суду Вінницької області від 1 жовтня 2015 року справи обєднано в одне провадження.

Рішенням цього суду від 26 листопада 2015 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд досліджує лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, судова колегія розглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві власності належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Угарівської сільської ради Оратівського району Вінницької області (державні акти на право приватної власності на землю на а. с. 6, 36, 54, 76). 15 листопада 2006 року між ними та ТОВ «Агрофірма «Корвет» укладено договори оренди цих ділянок строком на 10 років (а. с. 4 5, 34 35, 52 53, 74 -75), зареєстровані у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК», відповідно, 17 січня 2007 року за № 30, 5 квітня 2007 року за № 29, 2 лютого 2007 року за № 89 та 5 квітня 2007 року за № НОМЕР_1.

З довідок ТОВ «Агрофірма «Корвет» від 3 листопада 2015 року видно, що ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за 2012 2015 роки нараховано орендну плату в розмірі, відповідно, ОСОБА_7: 1783,18 грн, 3732,80 грн, 6110,38 грн та 8908,80 грн, всього на загальну суму 17321,25 грн; ОСОБА_4: 534,96 грн, 559,92 грн, 916,56 грн, 1336,32 грн, всього на загальну суму 18836,96 грн; ОСОБА_2: 267,48 грн, 559,92 грн, 916,56 грн, 1336,32 грн, всього на загальну суму 17321,25 грн; ОСОБА_3: 267,48грн, 559,92 грн, 916,56 грн, 1336,32 грн, всього на загальну суму 17321,25 грн. З цих коштів утримано прибутковий податок та військовий збір (а. с. 102 105).

18 жовтня та 30 листопада 2012 року орендна плата ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за 2012 рік направлялась поштовим переказом (а. с . 110, 111, 113, 114), однак, як пояснив представник відповідача, отримувати її позивачі відмовились. Жодних доказів на спростування цих обставин позивачі та їх представники не надали, а відтак в силу приписів ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 61 ЦПК України вони вважаються встановленими.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених

статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Згідно з п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

У відповідності до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Системний аналіз зазначених норм вказує на те, що для розірвання договору оренди землі з підстав систематичної несплати орендної плати (правова позиція Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 146цс12, на яку позивачі посилались у позовних заявах на обґрунтування позовних вимог) необхідно встановити не лише сам по собі факт неотримання орендодавцем такої плати два і більше разів, але й вину у її несплаті орендаря.

Разом з тим у цій справі суд першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів встановив, що позивачі не мали обєктивних перешкод в отриманні орендної плати за 2012 2014 роки, яка була їм нарахована у повному обсязі, до цього вони отримували орендну плату вчасно та у повному обсязі, як і безперешкодно отримували оренду плату за 2012 2014 роки решта орендодавців ТОВ «Агрофірма «Корвет» в касі підприємства в с. Угарове Оратівського району Вінницької області.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що оскільки в договорах оренди не визначено місце виконання грошового зобовязання сплати орендної плати, то відповідно до ч. 1 ст. 532 ЦК України місцем такого виконання є саме місце проживання кожного з позивачів, тому що у жодному з договорів оренди не зазначеного конкретної адреси орендодавців (назви вулиці та номеру будинку), натомість після відмови ОСОБА_2, ОСОБА_7В. та ОСОБА_5 отримувати орендну плату за 2012 рік, направлену за їх місцем проживання поштовим переказом, позивачі жодних дій щодо повідомлення відповідача про свої бажання щодо порядку і умов отримання орендної плати не вчиняли, доказів, які б вказували про наявність обєктивних перешкод в отриманні орендної плати в касі підприємства (за зазначеними в кожному з договорів оренди їх місцем проживання в с. Угарове Оратівського району Вінницької області, як отримували її решта орендодавців) не надали.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що з пояснень представника позивачів в суді першої інстанції видно, що умови договорів оренди їх влаштовують і виключно систематична несплата орендної плати стала підставою для звернення за судовим захистом, способом якого позивачі обрали саме лише розірвання договорів оренди. Натомість вимоги про стягнення орендної плат, а також застосування передбаченої п. 14 кожного з договорів санкції за порушення строків виконання грошового зобовязання у виді пені у розмірі 0,01 % від несплаченої суми за кожен день прострочення не заявляли, що також вказує на відсутність обєктивних перешкод для отримання орендної плати.

Таким чином доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_8

Судді: /підпис/ ОСОБА_9

/підпис/ ОСОБА_10

З оригіналом вірно: