АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-362/11/0408 22-ц/774/1557/К/16
Справа № 2-362/11/0408 Головуючий у першій інстанції
Провадження № 22-ц/774/1557/К/16 Костенко В.В.
Категорія - 53 (ІV) Доповідач - Михайлів Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар - Гладиш К.І.,

за участю: позивача - ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Гонта-Технологія» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Гонта-Технологія» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за затримку виплати, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Гонта-Технологія» (далі - ТОВ «НВП Гонта-Технологія») про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за затримку виплати, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що він працював у відповідача на посаді машиніста насосної установки 6-го розряду з виконання робіт по ремонту устаткування на підставі письмового договору від 26.10.2009 року з оплатою 2500 грн. щомісяця без внесення запису у трудову книжку про це. Запис про його працевлаштування було внесено відповідачем 05.05.2010 року на підставі поданої ним заяви.

Оскільки підприємство в період його роботи з 27.10.2009 року по 31.03.2010 року заборгувало виплату заробітної плати в загальному розмірі 12500 грн., він неодноразово звертався до відповідача з вимогою її виплати й отримавши тільки часткову її виплату в розмірі 1500 грн., 16.06.2010 року подав заяву про звільнення з роботи за власним бажанням.

При звільненні йому було нараховано на банківську карту заробітну плату в розмірі 2083 грн., однак трудову книжку видано тільки після його звернення до органів прокуратури - 11.02.2012 року.

Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється сплатити заборгованість з заробітної плати та виплати середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за затримку видачі трудової книжки в розмірі 74778,93 грн., недоотриману заробітну плату в сумі 11000 грн., моральну шкоду в сумі 5000 грн.

19 жовтня 2012 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу постановлено заочне рішення про часткове задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_2, яке ухвалою того ж суду від 17.01.2014 року скасоване за заявою відповідача про перегляд заочного рішення.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 травня 2016 року, описку в якому виправлено ухвалою того ж суду від 11 липня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «НВП Гонта-Технологія» на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 1000 грн., компенсацію за затримку видачі трудової книжки в сумі 74778,93 грн. Стягнуто з ТОВ «НВП Гонта-Технологія» на користь держави судовий збір пропорційно частині ухвалених на користь позивача вимог: за вимоги немайнового характеру в сумі 107,30 грн. та за вимоги матеріального характеру в сумі 747,78 грн. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

В апеляційні скарзі відповідач ТОВ «НВП Гонта-Технологія» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Так, вважає, що єдиною підставою для відповідальності, передбаченої ч.5 ст. 235 КЗпП України, може бути лише наявність вини роботодавця у затримці видачі трудової книжки. Вина підприємства у видачі трудової книжки позивачу відсутня, оскільки наступного дня після звільнення позивач в телефонному режимі неодноразово запрошувався підприємством для отримання трудової книжки, однак жодного разу не з'явився, про що було складено відповідні акти, з заявами про отримання трудової книжки не звертався. Представник відповідача посилається й на відсутність порушень відповідачем вимог п.4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Мінпраці України, Мінюста України та Міністерства соціального захисту населення № 58 від 29.07.93р., оскільки позивач при звільненні був присутнім на підприємстві, однак йому трудову книжку не було видано з підстав відсутності на підприємстві печатки і запропоновано прийти за отриманням трудової книжки наступного дня. Вважає, що позивач сам свідомо не бажав отримати трудову книжку.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу відхилити й залишити без змін рішення суду першої інстанції як законне та обґрунтоване.

Належним чином повідомлений представник відповідача надав суду апеляційної інстанції клопотання про відкладення розгляду справи з підстав його зайнятості в іншому судовому засіданні. Враховуючи те, що представник відповідача належних доказів своєї участі у вказаному судовому засіданні колегії суддів не надав та враховуючи приписи ч.2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заперечень на неї,і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «НВП Гонта-Технологія» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Виходячи з доводів апеляційної скарги, рішення суду оскаржується в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки та моральної шкоди. В частині відмови в задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 рішення суду не оскаржується.

Отже, з урахуванням наведеного та положень ч.1 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів здійснює перевірку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, починаючи з 05.05.2010 року працював на посаді машиніста насосної установки 6-го розряду з виконання робіт по ремонту устаткування ТОВ «НВП Гонта-Технологія», й був звільнений з підприємства 16.06.2010 року за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується записами в його трудові книжці (а.с. 62-66).

В день звільнення позивачу трудова книжка не видана, а отримана ним 07.02.2012 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення моральної шкоди та середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, суд першої інстанції керувався ст.ст. 47, 235 КЗпП України та виходив з того, що з вини роботодавця трудова книжка позивачу не була видана в день звільнення й в порушення п. 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, роботодавець письмове повідомлення про необхідність з'явитися для її отримання позивачу не направляв, а тому відповідач зобов'язаний виплати на користь позивача середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки з наступного дня після звільнення по день отримання позивачем трудової книжки, тобто з 17.06.2010 року по 11.02.2012 року, а також відшкодувати на його користь спричинену моральну шкоду.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України та п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 року № 58 з відповідними змінами (надалі - Інструкції), власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку.

При цьому, обов'язок надіслати працівнику в день звільнення поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки покладається на власника або уповноважений ним орган лише в тому разі, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення (п. 4.2 Інструкції).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалося позивачем в суді, його було звільнено за власним бажанням у зв'язку зі зміною місця проживання на підставі поданої ним заяви від 16.06.2010 року й в день звільнення він був присутнім на роботі.

Трудову книжку в день звільнення не було видано ОСОБА_2 відповідачем з підстав відсутності на підприємстві печатки й запропоновано прийти за трудовою книжкою наступного дня. Однак, 17.06.2010 року позивач на підприємство за трудовою книжкою не з'явився, що підтверджується актом № 3 від 17.06.2010 року та довідкою по телефону НОМЕР_2 за період з 01.06.2010 року по 30.06.2010 року, відповідно до якої з телефону відповідача здійснювалися дзвінки на мобільний телефон позивача за № НОМЕР_1 з пропозицією з'явитися на підприємство та отримати трудову книжку (а.с. 108).

Відповідно до ч.4 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

За змістом зазначеної норми підставою для задоволення вимоги про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки, є насамперед вина роботодавця, обов'язок спростування якої у цій категорії справ покладається на роботодавця.

При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 32 Постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року, вимоги працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню у тому разі і за той період, коли з вини власника або уповноваженого ним органу була затримана видача трудової книжки або неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 послався на те, що трудову книжку він отримав 11.02.2012 року з вини роботодавця й просив суд стягнути на свою користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Заперечуючи проти доводів позовної заяви, у спростування відсутності своєї вини у затримці видачі трудової книжки, відповідач послався на небажання позивача її отримувати, в підтвердження чого надав акт № 3 від 17.06.2010 року та довідку по телефону НОМЕР_2 за період з 01.06.2010 року по 30.06.2010 року, а також зазначив про те, що жодного разу позивач після 17.06.2010 року не звертався до відповідача ні усно, ні з заявою про видачу трудової книжки.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідача, про той факт, що після 17.06.2010 року ОСОБА_2 не звертався до відповідача за трудовою книжкою, останній в суді апеляційної інстанції не спростував, а також факт відсутності будь-яких доказів на підтвердження того, що затримка видачі трудової книжки перешкоджали його працевлаштуванню.

Відповідач же спростував належними та допустимими доказами відсутність своєї вини у затримці отримання позивачем трудової книжки.

Так, матеріалами справи підтверджено, що відповідач вжив всіх передбачених діючим законодавством заходів щодо видачі трудової книжки позивачу, який звільнився за власним бажанням у зв'язку зі зміною місця свого проживання, й не повідомивши свого нового місяця проживання, залишив тільки свій мобільний телефон - НОМЕР_1, за яким позивачу й було повідомлено відповідачем 17.06.2010 року про можливість отримання трудової книжки на підприємстві.

Матеріали справи не містять жодних доказів в підтвердження того, що позивач звертався до відповідача після звільнення з вимогою видати трудову книжку й отримав відмову в цьому. Не надано таких доказів й позивачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції.

Посилання позивача на факт звернення до суду у вересні 2010 році з даним позовом, а також у грудні 2011 року до прокуратури Дзержинського району м. Кривого Рогу з питанням щодо порушення ТОВ «НВП Гонта-Технологія» вимог трудового законодавства в частині невидачі трудової книжки та невиплати заборгованості з заробітної плати не є беззаперечним підтвердженням наявності вини роботодавця у затримці видачі трудової книжки.

Крім того, листом прокурора Дзержинського району м. Кривого Рогу від 06.01.2012 року за № 33ц-11 у відповідь на звернення ОСОБА_2 останнього повідомлено про відсутність порушень вимог законодавства з боку ТОВ «НВП Гонта-Технологія» при виплаті йому зарплати й повідомлено про можливість отримання трудової книжки на підприємстві (а.с. 66).

При цьому, трудову книжку отримано позивачем на підприємстві відповідача лише 07 лютого 2012 року, що підтверджується особистим підписом позивача у книзі обліку трудових книжок, тобто через місяць після отримання відповіді прокурора.

В порядку ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, не надано позивачем суду жодних доказів в підтвердження того, що відсутність в нього трудової книжки перешкоджала працевлаштуванню.

Крім того як пояснив в суді апеляційної інстанції позивач, він офіційно не працевлаштовувся.

Отже, вказане свідчить про відсутність негативних наслідків для позивача у зв'язку з неотриманням ним трудової книжки.

Таким чином, на підставі встановлених обставин та доказів, наданих в їх обґрунтування, колегія суддів приходить до висновку, що вина відповідача у затримці видачі трудової книжки позивачу відсутня, у зв'язку з чим доводи відповідача в цій частині вважає обґрунтованими.

Отримання ж позивачем трудової книжки лише 07 лютого 2012 року, тобто після спливу майже двох років з дня його звільнення за відсутності вини відповідача , колегія суддів вважає, що це сталося виключно за небажанням позивача її отримати в день звільнення, або ж найближчим часом після цього.

Вирішуючи спір суд першої інстанції вказаних обставин не врахував й дійшов помилкового висновку про вину відповідачу у затримці видачі трудової книжки, обґрунтовуючи свій висновок порушенням відповідачем п. 4.2 Інструкції щодо не направлення на адресу позивача письмового повідомлення про необхідність з'явитись для отримання трудової книжки, не врахувавши, що в день звільнення позивач був присутній на роботі.

Не враховано судом першої інстанції й наявність доказів, які спростовують вину відповідача у затримці видачі трудової книжки та підтверджують лише небажання позивача її отримати.

Оскільки підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення середнього заробітку за час затримки у видачі трудової книжки, відсутні, то відсутні й підстави для задоволення його позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди у відповідності до ст. 237-1 КЗпП України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ТОВ «НВП Гонта-Технологія» про відшкодування моральної шкоди та компенсацію затримки видачі трудової книжки - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у відповідності до п.1 ст. 4 Закону України «Про державне мито» та п.1 ч.3 ст. 81 ЦПК України в редакції чинній на день подання позовної заяви, позивач звільнений від сплати державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а у відповідності до п.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у чинній редакції звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, то враховуючи положення ч.4 ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення суду не оскаржувалося.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п.2, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Гонта-Технологія» задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 травня 2016 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Гонта-Технологія» про відшкодування моральної шкоди та компенсацію затримки видачі трудової книжки - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Гонта-Технологія» про відшкодування моральної шкоди та компенсацію за затримку видачі трудової книжки - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Л.В. Михайлів

Судді: А.П. Барильська

В.П. Зубакова