АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №22-ц/796/1439/2016 Головуючий у 1-й інстанці - Шевченко Л.В.
Доповідач - Барановська Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого-Барановської Л.В.

Суддів-Панченка М.М., Побірченко Т.І.

при секретарі Сірик Л.Є.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20.10.2015 року у справі за позовом ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 до ОСОБА_5, треті особи: Служба у справах дітей Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_8 про вселення, усунення перешкод у користуванні майном, встановлення порядку користування квартирою і виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, третя особа: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про визнання права власності на Ѕ частину квартири та визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину.

Заслухавши доповідь судді Барановської Л.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 рокуОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7 звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва із зазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила вселити її із сином у квартиру АДРЕСА_1; зобов'язати відповідача не чинити перешкоди позивачу із сином у користуванні квартирою АДРЕСА_1; виселити ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_1 та заборонити ОСОБА_8 проживати в ній; встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши у користування позивачеві із сином житлову кімнату площею 14,7 кв.м.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік ОСОБА_9 Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.01.2014 року син позивача, ОСОБА_7, успадкував після смерті свого батька 3/5 частини квартири АДРЕСА_1. Відповідач у справі, яка є бабусею ОСОБА_7, систематично чинить йому та позивачу перешкоди у користуванні зазначеною квартирою, зокрема, не впускає, змінила замки вхідних дверей, не надала ключі. На разі у позивача із сином відсутній доступ до квартири і вони змушені проживати у родичів чи знайомих.

У спірній квартирі проживає ОСОБА_8, однак у цій квартирі не зареєстрований і має житло за адресою: АДРЕСА_2 Вказала, що ОСОБА_8 веде аморальний спосіб життя, постійно підбурює відповідача до конфліктів, здійснює психологічний тиск на нього, щоб не давати можливості позивачеві з сином проживати у квартирі.

Також позивачка просила встановити порядок користування спірною квартирою, виділивши їй з сином прохідну кімнату, площею 14,7 кв.м. з подальшою можливістю встановити перегородку у загальному коридорі, а іншу кімнату, площею 14,3 кв.м. виділити відповідачу; місця загального користування залишити у спільному користуванні.

Представник відповідача від її імені подав зустрічну позовну заяву, у якій після неодноразової зміни позовних вимог, просив визнати за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 13.09.2005р. під реєстровим № 7-769, видане П'ятою Київською державною нотаріальною конторою ОСОБА_9.; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22.01.2014 року за реєстровим №17-15, видане Першою Київською державною нотаріальною конторою ОСОБА_7

Зустрічні позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_5 є власником 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ЖКК АТ «Промтехмонтаж-2» м. Києва від 15.11.1993 року.

У травні 2015 року ОСОБА_6 перебуваючи у квартирі, викрала у ОСОБА_5 вищезазначене свідоцтво про право власності. У зв'язку із втратою правовстановлюючого документу, позивач за зустрічним позовом просила визнати за нею право власності на 1/5 частини квартири.

Окрім цього, 1/5 частини квартири належала чоловіку ОСОБА_5 - ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ЖКК АТ «Промтехмонтаж-2» м. Києва від 15.11.1993.

ОСОБА_9 склав заповіт на ім'я свого онука ОСОБА_9, згідно з яким спадкоємець мав успадкувати 1/5 частину вищезазначеної квартири.

13.09.2005 року ОСОБА_9 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. На момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_9 у 2005 році, його дружині ОСОБА_5 було 69 років, вона отримувала пенсію за віком, а тому як непрацездатна вдова мала право на Ѕ частку спадкового майна незалежно від змісту заповіту (обов'язкова частка).

Оскільки онук ОСОБА_9 не мав права на спадкування 1/5 частки квартири за заповітом, так як на момент відкриття спадщини дружина померлого ОСОБА_5 мала право на спадкування обов'язкової частки незалежно від змісту заповіту, тому ОСОБА_5 просила суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 13.09.2005 року.

1/5 частина квартири АДРЕСА_1 належала онукові ОСОБА_5 - ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ЖКК АТ «Промтехмонтаж-2» м. Києва від 15.11.1993 року.

ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/5 частини вказаної квартири. Спадкоємцями ОСОБА_10 були його брат ОСОБА_9 та його бабуся ОСОБА_5, як спадкоємці другої черги, які вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки на момент смерті ОСОБА_10 проживали разом з ним.

ОСОБА_5 успадкувала після смерті свого онука ОСОБА_10 1/10 частини квартири АДРЕСА_1 іншу 1/10 частини квартири успадкував брат ОСОБА_10 - ОСОБА_9

Отже, ОСОБА_9 належало на праві власності 2/5 частини квартири, з яких 1/5 частини квартири належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ЖКК АТ «Промтехмонтаж-2» м. Києва від 15.11.1993р, 1/10 частину квартири він успадкував після смерті свого дідуся ОСОБА_9 в порядку спадкування за заповітом та 1/10 частини квартири він успадкував після смерті свого брата ОСОБА_10

ОСОБА_9 08.09.2012 року склав заповіт, відповідно до якого усе своє майно заповів своєму синові ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_9 помер. Його дружина ОСОБА_6 прийняла спадщину від імені свого сина ОСОБА_7

22.01.2014 року ОСОБА_7 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/5 частини квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_9 був онуком ОСОБА_5, якого у 1990 році вона усиновила.

На момент відкриття спадщини після смерті сина ОСОБА_5 - ОСОБА_9, їй було 77 років, вона отримувала пенсію за віком, а тому як непрацездатна мати мала право на Ѕ частку спадкового майна незалежно від змісту заповіту (обов'язкова частка).

У разі спадкування за законом ОСОБА_5 успадкувала б за законом після смерті свого сина ОСОБА_9 1/5 частини квартири АДРЕСА_1, іншу 1/5 частини успадкував би його син ОСОБА_7

Таким чином, ОСОБА_5 вважає, що має право власності на 1/10 частину квартири після смерті свого сина ОСОБА_9 Оскільки на все спадкове майно, на яке видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22.01.2014 року належало ОСОБА_9, ОСОБА_5 просила суд визнати недійсним зазначене свідоцтво.

Отже, ОСОБА_5 у зустрічному позові просила суд визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 з яких 1/5 частини квартири належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ЖКК АТ «Промтехмонтаж-2» м. Києва 15.11.1993 року, зареєстрованого в Київському міському БТІ 19.11.1993 року і записаного у реєстрову книгу за № 874, 1/10 частина квартири - в порядку спадкування обов'язкової частки після смерті свого чоловіка ОСОБА_9, 1/10 частина квартири - в порядку спадкування за законом після смерті свого онука ОСОБА_10 та 1/10 частина квартири в порядку спадкування обов'язкової частки після смерті свого сина - ОСОБА_9, а також визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 13.09.2005 під реєстровим №7-769, видане П'ятою Київською державною нотаріальною конторою ОСОБА_9 та свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22.01.2014 за реєстровим № 17-15, видане Першою Київською державною нотаріальною конторою ОСОБА_7

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20.10.2015 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Вселено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у квартиру АДРЕСА_1 Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у користуванні квартирою № 64 у буд. № 17/19 по вул. Виборзькій в м. Києві.

В решті позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні інших зустрічних позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 про вселення в квартиру та зобов'язання не чинити перешкод ОСОБА_6 у користуванні квартирою та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про вселення до квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_6 у користуванні квартирою АДРЕСА_1

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ЖКК АТ «Промтехмонтаж-2» м. Києва 15.11.1993 року, зареєстрованого в Київському міському БТІ 19.11.1993 року і записаного у реєстрову книгу за № 874, квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_9 та членам його сім'ї - ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в рівних долях кожному, тобто по 1/5 частині (т. 1 а.с.37).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_11, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Києва 01.03.1996р. (т.1 а.с.70 а)

Після смерті ОСОБА_11 1/5 частини квартири, що їй належала, успадкувала її донька - ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер чоловік ОСОБА_5 - ОСОБА_9, що встановлено на підставі свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (т.1 а.с. 235).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.09.2005р., виданого державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_12, зареєстрованого в реєстрі за № 7-769, 1/5 частини квартири після смерті ОСОБА_9 успадкував його онук ОСОБА_9, на підставі заповіту від 14.08.2001р. Даний факт встановлений на підставі спадкової справи № 464 (т.1 а.с. 232-250).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер онук ОСОБА_5 - ОСОБА_10, що встановлено на підставі свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3, виданого Виконкомом Гостомельської селищної ради міста Ірпеня Київської області 17.12.2008 (т.1 а.с. 138).

Відповідно до спадкової справи № 12, відкритої П'ятою Київською державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_10, спадщину прийняв його брат ОСОБА_9, однак не отримав свідоцтво про право на спадщину на 1/5 частини квартири, що належала ОСОБА_10.(т.1 а.с. 137-161)

ОСОБА_9 та ОСОБА_6 перебували у шлюбі з 18.05.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Васильківського міського управління юстиції Київської області (т.1 а.с. 34)

Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_6 року народився син - ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 09.04.2003 року(т.1 а.с.36)

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_6, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві 21.06.2013 року (т.1 а.с.35)

Усе своє майно ОСОБА_9 заповів своєму синові ОСОБА_7, що випливає зі змісту заповіту від 08.09.2012 року, посвідченого державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори АртеменкоО.А.

22.01.2014 року ОСОБА_7 одержав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Марцинкевич Л.А., зареєстроване в реєстрі за № 17-15 (т.1 а.с. 38)

Відповідно до зазначеного свідоцтва ОСОБА_7 успадкував 3/5 частини квартири АДРЕСА_1 що належала померлому ОСОБА_9, з яких 1/5 частини належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ЖКК АТ «Промтехмонтаж-2» м. Києва 15.11.1993 року; 1/5 частина належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.09.2005р., а 1/5 частина належала його брату, ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ЖКК АТ «Промтехмонтаж-2» м. Києва 15.11.1993 року, яку ОСОБА_9 прийняв як спадкоємець, але не оформив своїх спадкових справ.

Відповідно довідки форми № 3 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» структурного підрозділу Житлово-експлуатаційної дільниці №906 від 10.06.2015 №2456, вбачається, що у вищезазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (т.1 а.с.43)

Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. (ч. 1 ст. 321 ЦК)

ОСОБА_7, як співвласник майна, може вимагати захисту права власності. Судом встановлено, що ОСОБА_7 є неповнолітнім, а тому, його законним представником є його мати - ОСОБА_6

У зв'язку із вищевикладеним, суд прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення первісного позову в частині вселення ОСОБА_6 разом із сином у спірну квартиру шляхом зобов'язання відповідача не чинити їм перешкод у користуванні квартирою.

Крім того, судом встановлено, що 1/5 частина квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ЖКК АТ«Промтехмонтаж-2» м. Києва 15.11.1993 року, зареєстрованого в Київському міському БТІ 19.11.1993р. і записаного у реєстрову книгу за № 874.

Колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що метою подання даного позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторін третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню.

У зв'язку із відсутністю у позивача за зустрічним позовом правовстановлюючого документу, суд першої інстанції вірно захистив право позивача та визнав за ОСОБА_5 право власності на 1/5 частини спірної квартири.

ОСОБА_5 стверджувала, що мала право на Ѕ частину спадкового майна, тобто 1/10 частину квартири, після смерті свого чоловіка ОСОБА_9, як непрацездатна дружина, незалежно від змісту заповіту.

ОСОБА_5 від отримання обов'язкової частки відмовилася, про що свідчить її заява від 04.06.2005р. (т.1 а.с. 234)

Відповідно до заповіту від 08.09.2012 року, ОСОБА_9 заповів усе своє майно своєму синові ОСОБА_7 (т.1 а.с. 119)

Відповідно до заяви, яку написала ОСОБА_5, вона вдруге відмовилася від отримання обов'язкової частки після роз'яснення їй нотаріусом права на відмову від прийняття спадщини, передбаченого ст. 1273 ЦК України (т.1 а.с. 190)

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_5 не належить 1/10 частини квартири після смерті її онука ОСОБА_10

Так, ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року, заповіту він не склав. Його брат ОСОБА_9, як спадкоємець другої черги, подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (т.1 а.с.137)

Згідно довідки форми №3 від 21.01.2009 року у квартирі АДРЕСА_1 де була зареєстрована ОСОБА_5, ОСОБА_10 зареєстрованим не значився (т.1 а.с. 140)

Відповідно до спадкової справи вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_10 проживали окремо, заяву про прийняття спадщини ОСОБА_5 до нотаріальної контори не подала.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального та процесуального права, які призвели або могли б призвести до неправильного вирішення спору, з огляду на що та відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 відхилити, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20.10.2015 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді