Справа №474/404/16-ц 03.10.2016 03.10.2016 03.10.2016
Провадження №22-ц/784/2160/16
Справа 474/404/16-ц
Провадження № 22-ц/784/2160/16 Головуючий у суді 1 інстанції Сокол Ф.Г. Категорія 59 Суддя-доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Ухвала

Іменем України

03 жовтня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

без участі осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 18 серпня 2016 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення авансу,

встановила:

03 червня 2016 року ОСОБА_4, діючи через свого представника ОСОБА_5, пред'явив до ОСОБА_3 позов про стягнення авансу, який обґрунтовував наступним.

Домовившись з ОСОБА_3 про продаж належного останньому на праві приватної власності транспортного засобу - автомобіля марки «MERCEDEC- BENZ» 312 D, реєстраційний номер НОМЕР_1, він 31 травня 2013 року передав відповідачу 200 доларів США в якості авансу за купівлю вказаного автомобіля, про що сторони склали розписку. Згідно розписки позивач зобов'язався сплачувати ОСОБА_3 по 200 доларів США щомісячно, а ОСОБА_3 зобов'язався переоформити автомобіль на позивача після отримання коштів в сумі 2 000 доларів США.

01 червня, 02 липня, 02 серпня, 02 вересня та 07 листопада 2013 року він передав ОСОБА_3 ще 1 000 доларів США, сплативши їх по 200 доларів США щомісячно.

Наприкінці жовтня 2014 року відповідач забрав автомобіль в своє користування та здійснив дії по відчуженню автомобіля іншій особі.

Посилаючись на вказане, позивач просив стягнути з відповідача сплачений аванс за придбання транспортного засобу в сумі 30 156 грн.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_3 посилався на те, що передана сума коштів за своєю природною є завдатком за укладеним договором купівлі-продажу автомобіля. Тому у зв'язку з порушенням зобов'язання з вини позивача, в силу приписів ст. 571 ЦК України, не підлягає поверненню.

Рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 18 серпня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 30 156 грн. 00 коп. авансу та 551 грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просив його скасувати.

-2-

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та з'ясувавши обставини справи і перевірку їх доказами, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач та відповідач домовилися укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу, але його не оформили, то передані в рахунок виконання договору позивачем гроші визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися в сумі 1 200 доларів США, що в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на 30 травня 2016 року складає 30 156 грн. 00 коп.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується з таких підстав.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Частиною 2 статті 570 ЦК України встановлюється презумпція авансу, якщо в правочині не визначено, що така сума є завдатком. На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функції попередньої оплати. Якщо продавець чи підрядник отримали як аванс певну грошову суму, а договір не було виконано незалежно від того, з чиєї вини це трапилося і які обставини цьому перешкоджали, аванс у будь-якому випадку підлягає поверненню. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому ж розмірі, в якому вони надавалися.

Із змісту статей 202, 208, 626, 638, 655 ЦК України вбачається, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пункти 1, 2, 8, 42 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N1388 від 07 вересня 1998 року (далі - Порядок або Порядок державної реєстрації автомобілів), в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачають, що цей Порядок є обов'язковим для всіх власників автомобілів.

Для того, щоб здійснити продаж автомобіля, зняти його з обліку та перереєструвати на нового власника необхідно, щоб був відсутній арешт автомобіля чи заборона зняття його з обліку. Крім того, власник автомобіля повинен підтвердити зазначеними в Порядку документами, засвідченими підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою, правомірність придбання транспортного засобу.

Серед зазначених в Порядку документів відсутня розписка про передачу коштів та письмовий договір, укладений між сторонами і ніким не посвідчений.

-3-

Натомість вказано, що одними із таких документів можуть бути договори, в тому числі угоди, укладені на товарних біржах, та інші посвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортний засіб.

При цьому, вирішуючи спори названої категорії, суди повинні дотримуватися норм, виписаних у статтях 59, 60, 213 ЦПК України, постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі».

Згідно них, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Рішення визнається законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 і 59 ЦПК України про їх належність та допустимість. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, згідно із статтею 60 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність позову є підставою для відмови у його задоволенні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено у повній відповідності з виписаним.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом першої інстанції, що 31 травня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 була досягнута домовленість про купівлю-продаж автомобіля марки «MERCEDEC- BENZ» 312 D, реєстраційний номер НОМЕР_1, який відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 10 травня 2011 року належав на праві власності ОСОБА_3. З цією метою, позивач передав відповідачу, частинами, загальну суму 1 200 доларів США. Факт передання грошей оформили розпискою (а.с. 33-34).

При цьому, відповідач прийняв на себе зобов'язання переоформити автомобіль після сплати позивачем 2 000 доларів США.

Тобто, між сторонами виникла певна угода, направлена на переоформлення автомобіля в майбутньому.

За такого, твердження позивача про те, що договір купівлі-продажу є укладеним, оскільки він був вчинений у письмовій формі і відбулася передача товару та грошей, не заслуговують на увагу, оскільки, як зазначено вище, Порядок державної реєстрації автомобілів передбачав, що документами, які посвідчують правомірність придбання автомобіля, крім іншого можуть бути договори, в тому числі угоди, укладені на товарних біржах, та інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортний засіб.

Договір купівлі-продажу транспортного засобу автомобіля марки «MERCEDEC- BENZ» 312 D, реєстраційний номер НОМЕР_1 між позивачем та відповідачем укладено не було, натомість такий договір було укладено між відповідачем та іншою особою (а.с. 37).

Передана позивачем по розписці сума авансу в розмірі 1 200 доларів США, що еквівалентна 30 156 грн., відповідачем до теперішнього часу не повернута.

Іншого з наданих сторонами доказів не вбачається.

-4-

Оскільки сторони не уклали договору купівлі - продажу, то передані позивачем ОСОБА_4 відповідачу ОСОБА_3 гроші не можуть залишатися у останнього в якості авансового платежу за неукладеним договором.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про стягнення на користь позивача з відповідача 30 156 горн. сплаченого авансу.

Не спростовують висновків суду першої інстанції посилання ОСОБА_3 на те, що сплачена позивачем сума на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання за своєю природою є завдатком.

Про те, що вказана сума у загальному розмірі 1 200 доларів США передана позивачем є завдатком в розписці (а.с. 33-34) не зазначено.

Крім того, ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобов'язання.

Правила ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь зі сторін.

У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися.

Оскільки договору купівлі-продажу транспортного засобу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, то сплачені в рахунок виконання договору позивачем 1 200 доларів США, є авансом, і повинні бути повернуті позивачу в національній валюті України - гривні - у сумі 30 156 грн. 00 коп., що є еквівалентною за курсом НБУ сумі у валюті.

Отже, посилання відповідача на те, що дана сума є завдатком, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки пов'язані з помилковим тлумаченням норм законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку, що суд першої інстанції допустив порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, а тому правових підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 18 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова