Справа № 462/2033/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2016 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі:

головуючого - судді Ліуша А.І.

при секретарі Колошкіну П.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю третьої особи ОСОБА_3 про стягнення майнової компенсації,-

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулася до суду з позовом про стягнення майнової компенсації, покликаючись на те, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17 липня 2013 року за нею та відповідачем визнано право спільної сумісної власності на автомобіль Сherу Tiggo T1, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та виділено кожному у власність ? вказаного автомобіля. Вважає, що з відповідача слід стягнути грошову компенсацію за користування належною їй часткою автомобіля за період з 27 листопада 2011 року по 27 травня 2016 року по 900,00 грн. за місяць, у розмірі 48600,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, давши аналогічні пояснення, просить позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідач та його представник позов не визнали та пояснили, що відповідач ОСОБА_2 не користувався автомобілем Сherу Tiggo T1, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, а тому просять у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю.

Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17 липня 2013 року визнано об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль марки Сherу Tiggo T1, 2007 року випуску, № кузова НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1 та виділено у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по ? частці автомобіля. /а.с. 7, 8/

Згідно ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте позивачем чи її представником не надано, а судом не здобуто жодних належних та допустимих доказів щодо користування відповідачем ОСОБА_2 автомобілем марки Сherу Tiggo T1, 2007 року випуску, № кузова НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1 з 27 листопада 2011 року по 27 травня 2016 року, відсутності у її користуванні даного автомобіля у зазначений період та крім того, позивачем чи її представником не зазначено у чому полягає та з чого складається компенсація за користування належною їй часткою у майні та не обґрунтовано щомісячний розмір такої компенсації у розмірі 900,00 грн., а відтак суд вважає, що у задоволенні покрову слід відмовити.

Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого ствердження у судовому засіданні, позивачем чи її представником не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження, тому у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 215-218 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю третьої особи ОСОБА_3 про стягнення майнової компенсації - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: /підпис/ А.І. Ліуш

Копія вірна.

Суддя: А.І. Ліуш