АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 листопада 2016 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Невідомої Т.О., Семенюк Т.А.

при секретарі - Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25грудня 2008 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмарі» про стягнення суми завдатку,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2008 р. ОСОБА_2 звернувся з позовом до ТОВ «Трансмарі» про стягнення суми завдатку.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 12.02.2005 року між ним та ТОВ «Трансмарі» укладено договір завдатку, відповідно до якого він передав ТОВ «Трансмарі» грошові кошти у сумі 238 500,00 грн., як забезпечення придбання до 12.03.2005 р. 16/100 частин нежитлового приміщення, площею 326,65 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,за ціною - 300 000,00 грн.

Посилаючись на те, що відповідач до 12.03.2005 р. не виконав свої зообов'язаннящодо підготовки всіх належних документів для продажу цієї нерухомості, відповідно до п. 3 договору завдатку, просив стягнути з ТОВ «Трансмарі» подвійну суму завдатку у розмірі 477 000,00 грн.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.12.2008 р. позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Трансмарі» на користь ОСОБА_2 подвійну суму завдатку у розмірі 477 000,00 грн.

Стягнуто з ТОВ «Трансмарі» на користь держави державне мито в сумі 1 700,00 грн., та інформаційно-технічні послуги в сумі 30,00 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15.09.2015 р. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 25.12.2008 р. відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимогОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Справа №2-5345/2008
№ апеляційного провадження:22-ц/796/8549/2016
Головуючийусудіпершоїінстанції: Лісовська О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Зазначав, що задовольняючи позов, суд дійшов помилкового висновку, що передана ОСОБА_2 сума є завдатком та, що саме у зв'язку з невиконаннямТОВ «Трансмарі» своїх зобов'язань за договором завдатку не було укладено договір купівлі-продажу частини нежитлового приміщення.

Крім того вказував на те, що суд не урахував, що ОСОБА_2 передав ТОВ «Трансмарі» лише 132 500,00 грн., про що зроблено запис на договорі, підтверджений прибутковим касовим ордером та підписом кредитора на договорі завдатку.

В судовому засідання представник ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

ОСОБА_2 просив в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на те, що апелянт є засновником ТОВ «Трансмарі», а тому не вправі звертатися з апеляційною скаргою в інтересах ТОВ «Трансмарі» поза межами представництва, а його права як учасника товариства підлягають захисту в господарському суді відповідно до ч. 1 ст. 1 ст. 12 ГПК України, яка передбачає виключну підсудність захисту корпоративних прав у господарському судочинстві.

Ураховуючи, що на теперішній час ТОВ «Трансмарі» перебуває в стадії ліквідації, вважав, що належною особою, яка має право на звернення до суду в інтересах товариства є ліквідатор.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами був укладений договір завдатку, договір купівлі-продажу нежитлового приміщення не був укладений з вини ТОВ «Трансмарі», а тому відповідно до умов договору завдатку з відповідача на користь позивача підлягаєсума завдатку у подвійному розмірі.

У жовтні 2015 р. ОСОБА_1,не погодившись з рішення суду подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення судуд першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.

Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 16.10.2015 р. апеляційна скарга ОСОБА_1 була залишена без руху з зазначенням строку на усунення недоліків, зокрема у зв'язку з несплатою судового збору та відсутності у ОСОБА_1 повноважень на представництво інтересів товариства в суді у зв'язку з процедурою банкрутства ТОВ «Трансмарі».

Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 14.12.2015 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 20.04.2016 р. ухвалу судді Апеляційного суду м. Києва від 14.12.2015 р. скасовано, а справу передано до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 20.05.2016 р. ОСОБА_5 відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 грудня 2008 р. та колегіально призначено справу до судового розгляду.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1, як учасником товариства, була подана в інтересах ТОВ «Трансмарі», на представництво інтересів якого він не мав відповідних повноважень, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.08.2016 р. йому був наданий строк для усунення недоліків, зокрема запропоновано навести правове обґрунтування на звернення до суду з апеляційною скаргою у зв'язку з порушенням його прав, як засновника ТОВ «Трансмарі».

На виконання зазначеної ухвали суду, ОСОБА_1 послався на те, що оскаржуваним судовим рішенням порушені його майнові права як власника товариства, а також на усталену судову практику господарських судів та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 18.10.2011 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Трансмарі» про визнання права власності на нежиле приміщення.

Перевіривши в судовому засіданні детально доводи апеляційної скарги ОСОБА_1., колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З копії Статуту ТОВ «Трансмарі» убачається, що його учасниками є ОСОБА_1 (частка 5% у Статутному капіталі) та ТОВ «ВіКС» (частка 95%у Статутному капіталі).ОСОБА_1 є директором ТОВ «Трансмарі».

Постановою Господарського суду м. Києва від 24 червня 2015 р. у справі за заявою ОСОБА_2 до ТОВ «Трансмарі» про банкрутство відповідача визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Гуцал Т.М., припинено повноваження органів управління ТОВ «Трансмарі» щодо управління та розпорядження його майном з 24.06.2015 р.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що його право на оскарження судового рішення гарантується ст.52 Конституції України, ст.292 ЦПК України, Законом України «Про міжнародне приватне право» та вважає, що оскаржуваним судовим рішенням порушені його права як засновника ТОВ «Трансмарі».

Статтею 10 Закону України «Про господарські товариства» визначені права учасників товариства, зокрема право брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди); вийти в установленому порядку з товариства; одержувати інформацію про діяльність товариства; здійснити відчуження часток у статутному капіталі товариства, цінних паперах, що засвідчують участь у товаристві, в порядку, встановленому законом; а також інші права передбачені законодавством та установчими документами товариства.

Відповідно до п.10.1 Статуту товариство є власником майна, наданого учасниками, продукції, виробленої в результаті господарської діяльності, отриманих доходів, а також іншого майна.

Товариство несе відповідальність по зобов'язаннях, всім належним йому на праві власності майном, і не несе відповідальності по зобов'язаннях учасників. Учасники несуть майнову відповідальність по зобов'язаннях товариства лише в межах належних їм вкладів. (пункти 10.4., 10.5. Статуту).

Відповідно до розЧяснень, викладених у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 р. №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів»акціонери (учасники) господарського товариства не вправі звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших акціонерів (учасників) господарського товариства та самого товариства поза відносинами представництва, а також обґрунтовувати свої вимоги порушенням прав інших акціонерів (учасників) товариства.

Пунктом 51 цієї постанови передбачено, що Законом не передбачено право акціонера (учасника) господарського товариства звертатися до суду за захистом прав чи охоронюваних законом інтересів товариства поза відносинами представництва. На цій підставі господарським судам належить відмовляти акціонерам (учасникам) господарського товариства в задоволенні позову про укладення, зміну, розірвання чи визнання недійсними договорів та інших правочинів, вчинених господарським товариством. Спори цієї категорії є підвідомчими (підсудними) господарським судам незалежно від їх суб'єктного складу на підставі пункту 4 частини першої статті 12 ГПК, якщо акціонер (учасник) господарського товариства обґрунтовує відповідні позовні вимоги порушенням його корпоративних прав.

Рішенням Конституційного суду України від 01.12.2004 р. у справі №18-рп/2004 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального Кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що акціонер може захищати свої права та охоронювані законом інтереси шляхом звернення до суду у випадку їх порушення. Оспорювання чи невизнання самим акціонерним товариством, учасником якого він є, органом чи іншими акціонерами цього товариства.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що діючим законодавством не передбачено право учасника товариства звертатися до суду за захистом прав акціонерного товариства, крім випадків коли він уповноважений на це акціонерним товариством, або якщо таке право йому надається статутом товариства.

З апеляційної скарги убачається, що фактично ОСОБА_1, як учасник ТОВ «Трансмарі», звертається за захистом інтересів товариства у його цивільно-правових відносинах з позивачем - фізичною особою ОСОБА_2 за відсутності представницьких повноважень від ТОВ «Трансмарі».

Крім того ним не наведено переконливих доводів та відповідних доказів на їх підтвердження, що оскаржуваним судовим рішенням вирішені питання про його права та обов'язки як учасника ТОВ «Трансмарі», які за змістом наведених вище норм законодавства підлягають захисту в господарському судочинстві. .

Зазначені обставини є підставою для відмови в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 грудня 2008 р.залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: