АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про захист прав споживачів та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

у вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «АК «Київводоканал», в якому з урахуванням зміни позовних вимог, просив зобов'язати останнього здійснити нарахування за послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення і централізованого водовідведення гарячої води по квартирі АДРЕСА_1 за період з 01.07.2014 року по 30.04.2015 року відповідно до тарифів, встановлених розпорядженням Київської міської державної адміністрації (надалі КМДА) № 1245 від 20.06.2002 року (із змінами та доповненнями, внесеними розпорядженняит КМДА № 1907 від 14.10.2003 року, № 2249 від 10.12.2004 року, № 499 від 31.03.2005 року).

Справа № 753/16767/15-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/543/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Набудович І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
В обгрунтування позову зазначав, що з серпня 2014 року на його ім'я надходять рахунки на оплату послуг централізованого постачання холодної води та водовідведення і централізованого водовідведення гарячої води, у яких зазначені тарифи, встановлені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 756 від 18.06.2014 року. Виконавцем послуг є ПАТ «АК «Київводоканал». 12.08.2015 року він звернувся до відповідача з актом - претензією про здійснення перерахунку нарахувань за послуги холодного водопостачання за період з 01.07.2014 року по 30.04.2015 року відповідно до останніх чинних тарифів для споживачів цих послуг, встановлених розпорядженням КМДА № 1245 від 20.06.2002 року. Зазначив, що застосовані відповідачем з 01.07.2014 року тарифи на послуги холодного водопостачання та водовідведення є такими, що не підлягають застосуванню до споживачів житлово-комунальних послуг, оскільки встановлені актами, які не є нормативно-правовими, мають персонифікований характер і стосуються лише відповідача.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не взяв до уваги, що ним обраний належний спосіб захисту як припинення незаконних дій щодо виставлення тарифів, які не стосуються споживачів та відновлення становища, яке існувало до цього порушення та здійснити нарахування відповідно до чинних тарифів. Судом не застосовано до спірних правовідносин Закон України «Про захист прав споживачів», який підлягав застосуванню, оскільки виконавець вводить споживача в оману і перешкоджає здійснювати оплату за фактично спожиті житлово-комунальні послуги згідно останніх чинних тарифів. Суд не врахував, що ціна послуг встановлена відповідачем не належним чином, а він не вправі самостійно визначати тарифи, а відтак незаконні дії виконавця можуть бути припинені у обраний ним спосіб.

У судовому засіданні представник відповідача АндрієвськаО.В. просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у його відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем комунальних послуг квартири АДРЕСА_1. В даній квартирі встановлено засоби обліку холодної води - лічильник на холодну воду.

Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) є ПАТ «АК «Київводоканал». у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 року № 1198-VII.

12.08.2015 року позивач звернувся до відповідача з актом-претензією про перерахунок платежів протягом періоду застосування ПАТ «АК «Київводоканал» тарифів на оплату послуг з централізованого холодного водопостачання та водовідведення, визначених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 756 від 18.06.2014 року, а саме з 01.07.2014 року, проте у задоволенні такої претензії було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не зазначено яким чином і які саме його права, як споживача житлово-комунальних послуг, порушені, не визнаються або оспорюються відповідачем, як виконавцем цих послуг та не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідач перешкоджає позивачу здійснювати оплату за фактично спожиті послуги з водопостачання та водовідведення згідно з показниками лічильників обліку води, встановлених у квартирі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Статтею 13 цього Закону встановлено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 цього ж Закону ціни/тарифи щодо першої групи затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; щодо другої групи - органи місцевого самоврядування, щодо третьої групи - визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Відповідно до підпункту 2 пункту «а» ч. 1 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування» із змінами, внесеними Законом № 1198-VII від 10.04.2014 року, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 18.06.2014 року № 756, яка була чинна з 01.07.2014 року та яка втратила чинність на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 969 від 31.03.2015 року була встановлена структура тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, завданням якої, в тому числі, є здійснення державного регулювання діяльності суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання на суміжних ринках шляхом формування і забезпечення прогнозованості цінової і тарифної політики на ринках, які перебувають у стані природної монополії, та суміжних ринках у сфері теплопостачання і централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, сприяння впровадженню стимулюючих методів регулювання.

Виходячи з аналізу зазначених норм суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що відповідач не порушував права та інтереси позивача в частині застосування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), встановлених постановою Національної комісії, що здійснює регулювання ринку комунальних послуг № 756 від 18.06.2014 року.

Вимог щодо неналежного надання таких послуг позивач не заявляв та такі вимоги не були предметом розгляду у даній справі.

Вимоги ж позивача про зобов`язання відповідача здійснити нарахування за послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення і централізованого водовідведення гарячої води відповідно до тарифів, встановлених розпорядженням КМДА суперечать вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про те, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту порушеного права. Проте, такі висновки не призвели до неправильного вирішення спору, оскільки суд першої інстанції правильно виходив з того, що будь - яких порушень прав та інтересів позивача з боку відповідача при застосуванні тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) допущено не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді