Справа № 161/5917/14-ц
Провадження № 6/161/415/16
У Х В А Л А

03 листопада 2016 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Гриня О.М.

при секретарі Муригіній А.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 травня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звернення стягнення за договором позики на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про розстрочку виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 травня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звернення стягнення за договором позики на предмет іпотеки.

Свою заяву мотивує тим, що вона має намір добровільно погасити борг в сумі 454770,41 грн., в спірній квартирі з нею проживає неповнолітня дочка і іншого житла у них немає. Повністю суму боргу вона сплатити не має змоги в звязку з поважними причинами, які утруднюють виконання рішення суду. Зазначає, що вона є інвалідом третьої групи, проходить індивідуальну реабілітацію, що призначена обласною МСЕК з 22.07.2015 року по 07.2017 року. Крім того, вона виховує неповнолітню дочку, 28.07.2004 р. В звязку з наведеним, бажає виконувати рішення частинами, протягом 9 місяців із щомісячною сплатою: перший місяць 54770,41 грн., протягом решти восьми місяців по 50 000 грн. Просить розстрочити виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 травня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звернення стягнення за договором позики на предмет іпотеки таким чином: до 01.10.2016 р. - 54770,41 грн., протягом решти восьми місяців до 01.06.2017 р. по 50 000 грн.

У відповідності до ст. 373 ЦПК України заява про розстрочку виконання рішення розглядається судом з викликом сторін. З матеріалів справи вбачається, що дана вимога Закону судом дотримана.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦУПК України суд вважає за можливе розглянути заяву ОСОБА_1В про розстрочку виконання рішення без участі осіб, які беруть участь у справі за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 травня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення за договором позики на предмет іпотеки, вирішено:

« В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, за нотаріально посвідченим договором позики від 15.07.2011 року, який укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в розмірі 454 770 (чотириста пятдесят чотири тисячі сімдесят сім) грн. 41 коп. (в тому числі: сума позики 240 000 грн., заборгованість по несплачених відсотках 204 000 грн., 3% річних 10 770,41 грн.), звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: двохкімнатну квартиру №13 по вул. Привокзальній, в м. Луцьку, Волинської області, яка належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, ВАР№482809, посвідченого 10.10.2003 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 зареєстрованим №4-2934.

Реалізувати предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України Про виконавче провадження з дотриманням вимог Закону України Про іпотеку із початковою ціною, що встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору» (а.с. 33-34).

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

У частині першій ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Така ж норма міститься і в ст. 373 ЦПК України.

Під час розгляду заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 373 ЦПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Слід зазначити, що наведений у ст. 373 ЦПК України перелік найбільш характерних виняткових обставин, що можуть враховуватися судом під час розгляду питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення, не є вичерпним.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Пунктом 45 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року Із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 07.02.2014 розяснено, що відстрочка чи розстрочка виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки може бути надана судом за заявою іпотекодавця безпосередньо при ухваленні самого рішення (стаття 217ЦПК, стаття 39 Закону України "Про іпотеку") або після його ухвалення за правилами, встановленими статтею 373 ЦПК.

З прохальної частини заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення вбачається, що заявник бажає розстрочити рішення суду, зобовязуючись сплачувати заборгованість частинами в період з 01.10.2016 р. по 01.06.2017 р. При цьому, заявник виходить з загальної суми заборгованості, визначеної в мотивувальній частині рішення.

Враховуючи, що предметом позову в цій справі є звернення стягнення за договором позики на предмет іпотеки, то спосіб реалізації предмета іпотеки та початкову ціну його реалізації, які зазначені в рішенні суду, слід вважати порядком виконання рішення суду, який відповідно до ст. 217 ЦПК та ст. 39 Закону № 898-IV визначається в рішенні суду, а тому може бути змінений в порядку ст. 373 ЦПК.

Таким чином, по суті своїх вимог заявник бажає змінити спосіб та порядок виконання рішення суду.

Разом із тим, змінити спосіб виконання рішення суду із стягнення боргу на звернення стягнення на предмет іпотеки і навпаки неможливо, оскільки це є зміною рішення суду по суті, що не допускається.

Аналогічні розяснення містяться в узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, повязаних із виконанням судових рішень у цивільних справах».

Підставою для застосування правил статті 373 ЦПК України є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення у цивільній справі.

Проживання у квартирі неповнолітньої дитини, а також та обставина, що заявник є інвалідом третьої групи, проходить індивідуальну реабілітацію, що призначена обласною МСЕК з 22.07.2015 року не можуть підставою для розстрочки виконання рішення, оскільки такі доводи жодним чином не впливають на можливість чи не можливість виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, враховуючи вказані вище обставини, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав щодо задоволення необґрунтованої заяви ОСОБА_1

На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 57-60, 217, 373 ЦПК України, ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 травня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звернення стягнення за договором позики на предмет іпотеки.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 5 днів з дня її отримання.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.