Номер провадження 2/754/2361/16
Справа №754/1985/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

03 жовтня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Таран Н.Г.

за участю секретаря судового засідання Моторенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, про поділ спільного майна подружжя. У вказаному позові просить суд визнати автомобіль НОМЕР_1, 2008 року випуску - спільною сумісною власністю подружжя. Поділити спільну сумісну власність подружжя наступним чином: автомобіль НОМЕР_1, 2008 року випуску виділити відповідачу та стягнути з нього на користь позивачки в рахунок вартості належної їй ? частини автомобіля НОМЕР_1, 2008 року випуску, грошову компенсацію у розмірі 106895,00 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала у шлюбі разом з відповідачем. Під час даного шлюбу подружжям за кредитні кошти, а згодом за спільні кошти було придбано автомобіль НОМЕР_1, 2008 року випуску, вартість якого відповідно до загальних ринкових цін на подібне майно з оголошень про продаж в мережі Інтернет приблизно становить 213790,00 грн. Придбаний автомобіль в подальшому був зареєстрований на відповідача. Вважає, що даний автомобіль є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Представник позивачки у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. В разі неявки відповідача до суду просив розглянути справу в заочному порядку.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.

На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.

За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

09.12.2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 про що зроблено відповідний актовий запис за № 428.

Під час перебування у шлюбі сторони придбали майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: автомобіль НОМЕР_1, 2008 року випуску.

Відповідно до довідки Регіонального сервісного центру в м. Києві МВС України від 08.09.2016 року згідно даних бази автоматизованої інформаційної системи МВС 21.02.2008 року у МРЕВ ДАІ №4, підпорядкованому УДАІ ГУМВС України в м. Києві, н імя гр. ОСОБА_2, було зареєстровано автомобіль НОМЕР_1, 2008 року випуску. Підставою для реєстрації автомобіля послугувала довідка-рахунок ТОВ «Автоцентр» від 18.02.2008 року.

Вартість вказаного автомобіля відповідно до загальних ринкових цін на побідне майно з оголошень про продаж в мережі Інтернет становить 213790,00 грн.

При вирішенні спору щодо поділу спільного майна поділу підлягає все майно подружжя, до складу якого включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться в інших осіб; враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 3 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Таким чином, враховуючи, що набутий сторонами в період шлюбу та ведення спільного господарства автомобіль НОМЕР_1, 2008 року випуску, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, тому суд дійшов висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем і відповідачем право власності - в розмірі 1/2 частини вказаного майна та змінивши таким чином режим спільної сумісної власності подружжя на цей об'єкт на режим спільної часткової власності.

При цьому, при поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми.

Якщо річ неможливо розділити, вона присуджується одному з подружжя.

Якщо виділити в натурі частину із загального майна не можна, хтось один із подружжя має право на отримання від іншого грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частини. Проте, така компенсація може бути надана лише за згодою колишньої дружини чи чоловіка. Крім того, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Таким чином, відповідно до частин 4, 5 ст. 71 СК присудження судом одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ (автомобіль) допускається за його згодою за умовою попереднього внесення другим подружжям відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності таких умов присудження грошової компенсації може мати місце, зокрема, на підставах передбачених ст. 364 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та наявності згоди співвласника на одержання відповідної грошової суми.

Так, відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно з законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Таке ж право співвласників передбачено і ч. 3 ст. 358 ЦК України.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя підлягають задоволенню в повному обсязі, так як автомобіль НОМЕР_1, 2008 року випуску є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, та був придбаний за час перебування сторін у шлюбі. Разом з тим, суд приймає до уваги вартість автомобіля, яка зазначена стороною позивача в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, що становить 213790,00 грн.

Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 358, 364, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71СК України, та керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 64, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 228, 232, 294, 296 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Поділити спільне сумісне майно подружжя автомобіль «Skoda Roomster», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_2, зареєстрований на ім'я ОСОБА_2 наступним чином:

-виділити у приватну власність ОСОБА_2 автомобіль «Skoda Roomster», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_2, зареєстрований на ім'я ОСОБА_2;

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок вартості належної їй ? частини автомобіля «Skoda Roomster», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_2, зареєстрований на ім'я ОСОБА_2 грошову компенсацію у сумі 106895,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2137,00 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачами та третіми особами до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а сособами, які брали участь у справі та не були присутні під час проголошення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 07.10.2016 року.

Суддя: Н.Г. Таран