Справа № 308/5393/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Ужгород, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до відповідача - ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача - ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В позовній заяві позивач вказав, що 17.03.2008 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № MKL6GA00000025, відповідно до умов якого, банк надав відповідачу кредит в розмірі 20 700,00 доларів США, а ОСОБА_1 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором.

Позивач зазначив, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання по договору належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 11.05.2016 р. має заборгованість перед банком в сумі - 17 083,00 доларів США, а саме: 15 247,15 доларів США - заборгованість за кредитом, 933,57 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 12,07 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 67,28 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також 9,92 долари США штраф (фіксована частина) та 813,00 доларів США - штраф (процентна складова), яку і просить стягнути позивач на свою користь.

Позивач в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений, проте у позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання повторно не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи його було повідомлено належним чином.

Оскільки сторони та їх представники не прибули у судове засідання, судом у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до договору № MKL6GA00000025 від 17.03.2008 року, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 20 700,00 доларів США та він зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором.

Банк умови кредитного договору виконав, надавши відповідачу кредит.

Відповідач - ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання по договору належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 11.05.2016 р. має заборгованість перед банком в сумі - 17 083,00 доларів США, а саме: 15 247,15 доларів США - заборгованість за кредитом, 933,57 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 12,07 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 67,28 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також 9,92 долари США штраф (фіксована частина) та 813,00 доларів США - штраф (процентна складова), яку і просить стягнути позивач на свою користь.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Правові наслідки невиконання зобов'язання визначені ст. 611 ЦК України, за якою у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 24.09.2014 у справі за № 6-145цс14, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Крім того, як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-190цс15 (постанова від 16.09.2015 року) статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України).

Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

У зв'язку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

16 жовтня 2011 року вступив у силу Закон України від 22 вересня 2011 року № 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», згідно з яким частину першу статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» було доповнено абзацом третім, відповідно до якого надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

У справі, яка є предметом перегляду, кредитний договір укладено сторонами 23 серпня 2007 року. На час укладення цього кредитного договору Закон України «Про захист прав споживачів» не передбачав заборони на надання споживчих кредитів в іноземній валюті.

З урахуванням вищезазначених правових позицій Верховного суду України суд дійшов висновку, що оскільки позивач не ставить питання щодо стягнення суми боргу у валюті, відсутні підстави для з'ясування наявності у нього ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями.

В ході розгляду справи встановлено, що відповідач, внаслідок невиконання зобов'язань по умовах кредитного договору, станом на 11.05.2016 р. має заборгованість перед банком в сумі - 17 083,00 доларів США, що за курсом 25,19 відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.05.2016 року складає 430 320,72 грн., а саме: 15 247,15 доларів США - заборгованість за кредитом, 933,57 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 12,07 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 67,28 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також 9,92 долари США штраф (фіксована частина) та 813,00 доларів США - штраф (процентна складова), тому позов підлягає до задоволення повністю.

У відповідності із статтею 88 ЦПК України витрати із сплати судового збору в сумі 6 454,81 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 169, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 526, 610, 611, 1048, 1054 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», м. Дніпропетровськ, вул. Набережна перемоги, буд. 50, ідентифікаційний код 14360570, заборгованість по кредитному договору № MKL6GA00000025 від 17.03.2008 року станом на 11.05.2016 р. в сумі - 17 083,00 доларів США (сімнадцять тисяч вісімдесят три долари 00 центів), що за курсом 25,19 відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.05.2016 року складає 430 320,72 грн. (чотириста тридцять тисяч триста двадцять гривень 72 копійки), а саме: 15 247,15 доларів США - заборгованість за кредитом, 933,57 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 12,07 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 67,28 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також 9,92 долари США штраф (фіксована частина) та 813,00 доларів США - штраф (процентна складова).

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», м. Дніпропетровськ, вул. Набережна перемоги, буд. 50, ідентифікаційний код 14360570, витрати із сплати судового збору в сумі 6 454,81 грн. (шість тисяч чотириста п'ятдесят чотири грн. 81 коп.).

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суду Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.В. Дергачова