Справа № 443/2060/15 Головуючий у 1 інстанції: Галій О.Й.
Провадження № 22-ц/783/5630/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П., Савуляк Р.В.

при секретарі Куцик І.Б.,

з участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 07 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Молодинчецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, ОСОБА_5 та КП "Стрийське МБТІ", Реєстраційна служба Жидачівського районного управління юстиції про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 07 липня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Виконавчого комітету Молодинчецької сільської ради Жидачівського району Львівської області №12 від 18.05.2006 року "Про оформлення права власності на житловий будинок".

Скасовано рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок в с. Черемхів, вул. Шевченка, 12 Жидачівського району Львівської області.

Вирішено питання судових витрат.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_6 оскаржив відповідач - ОСОБА_5. Вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при невідповідності висновків обставинам справи. Звертає увагу, що їх мати, володіючи спірним житловим будинком, добровільно розпорядилася своїм майном на його користь ОСОБА_5, в зв"язку з чим ОСОБА_7 та її діти не могли не знати про винесення оскаржуваного рішення Виконавчого комітету Молодинчецької сільської ради Жидачівського району Львівської області №12 від 18.05.2006 року "Про оформлення права власності на житловий будинок". В апеляційній скарзі апелянт просить рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 07 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст.11,59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування .

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення таким вимогам відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.03.1990 року оформлено право власності на житловий будинок за адресою: Львівська область, Жидачівський район, с. Черемхів, вул. Шевченка, 12, як колгоспний двір, головою якого була ОСОБА_8, баба позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_5, і останніми членами такого, згідно погосподарських книг була ОСОБА_8, яка померла 28.05.1998 року, її донька ОСОБА_7 та зять ОСОБА_9

Оспорюваним рішенням Виконавчого комітету Молодинчецької сільської ради Жидачівського району Львівської області №12 від 18.05.2006 року вирішено переоформити за відповідачем ОСОБА_5 право власності на вищезгаданий житловий будинок в цілому, із дорученням Стрийському БТІ провести реєстрацію права власності на будинок за відповідачем ОСОБА_5

Підставою для прийняття такого рішення, як сверджував відповідач в суді першої інстанції були заяви відповідача ОСОБА_5 та заяви ОСОБА_7 та ОСОБА_9 його батьки, як члени колгоспного двору, про відмову від належних їм часток у майні колгоспного двору в користь сина, який є відповідачем по справі ОСОБА_5, проте ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції такі заяви не були представлені суду, оскільки останній ствердив, що такі знищені.

Окрім цього, з письмових пояснень ОСОБА_5, поданих в суді першої інстанції, останній ствердив, що заяви відмови були подані в сільську раду в серпні 2006 року, в той час як оспорюване рішення винесене 15 травня 2006 року, тобто до початку таких заяв, в зв"язку з чим, не можна зробити припущення про написання згаданих заяв вищезгаданими особами.

Постановляючи оскаржуване рішення про задоволення позову ОСОБА_2, суд виходив з тих обставин, що положення зазначеного закону, на які є посилання в оскаржуваному позивачем рішенні не врегульовано повноваження Виконавчого комітету селищної ради на вирішення питань переоформлення права власності на житловий будинок.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Згідно Роз"яснень в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року №20, що положення статей 17, 18 Закону "Про власність", щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (до 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовуються діюче на той час законодавство.

Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року вирішуються відповідно до Закону "Про власність" (від 07.02.1991 року), тобто за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору ( в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

В рішенні №12 від 18.05.2006 року Виконавчого комітету селищної ради, яке оспорювалось позивачем, зазначено, що таке винесено з врахуванням, у тому числі ст. 30 п. 10 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні".

За змістом ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" в чинній на момент винесення оспорюваного рішення редакції, такою врегульовані повноваження виконавчого комітету в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв"язку.

Згідно ч.1 згаданої статті, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать:

а) владні (самоврядні) повноваження;

б) делеговані повноваження, п. 10 облік та реєстрація відповідно до закону об"єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

За таких обставин, виконавчий комітет Молодинчецької сільської ради Жидачівського району Львівської області на момент ухвалення оскаржуваного рішення - 18.05.2006 року, не в праві було вирішувати питання переоформити за відповідачем ОСОБА_5 право власності на вищезгаданий житловий будинок в цілому, із дорученням Стрийському БТІ провести реєстрацію права власності на будинок за відповідачем ОСОБА_5

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за відсутності доказів обізнаності позивача про існування оскаржуваного рішення Виконавчого комітету Молодинчецької сільської ради Жидачівського району Львівської області №12 від 18.05.2006 року раніше, ніж той час про який вказує позивач у позові, а саме, що вона дізналася про згадане рішення під час розгляду справи за позовом ОСОБА_7 апеляційним судом Львівської області в 2015 року, позивачем не пропущено строк позовної давності, в зв"язку з чим, з врахуванням вимог ч.1 ст. 261 ЦК України підстав для задоволення заяви ОСОБА_5 про застосування строку позовної давності та відмови у позові немає.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4, представника ОСОБА_5, жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у задоволенні такої скарги апелянту слід відмовити, а рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 07 липня 2016 року слід залишити без змін.

Згідно з вимогами ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 07 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_10