Справа № 307/1054/13-ц
У Х В А Л А

Іменем України

08 листопада 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого судді Леска В.В.

суддів Готри Т.Ю., Кожух О.А.

при секретарі Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тячівського районного суду від 05 жовтня 2016 року про відмову у визнання мирової угоди по цивільній справі за позовом прокурора Тячівського району в інтересах держави в особі Державного підприємства «Мокрянське ЛМГ» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди,-

в с т а н о в и л а :

16 серпня 2016 року від начальника відділу ДВС Тячівського РУЮ, на стадії виконання судового рішення, надійшла мирова угода від 15 липня 2016 року, укладена між боржником ОСОБА_1, ІНН НОМЕР_1, мешканцем с. Красна, вул. Першотравнева, 66 та стягувачем ДП «Мокрянське ЛМГ» в особі ОСОБА_2, у виконавчому провадженні №43513856, що відкрите 29 травня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області за виконавчим листом №307/1054/13-ц від 25 квітня 2014 року, виданим 25 квітня 2014 року Тячівським районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДП «Мокрянське ЛМГ» заподіяну шкоду в сумі 75945,66 грн..

Із змісту поданої на визнання судом мирової угоди, укладеної 15 липня 2016 року між стягувачем ДП «Мокрянське ЛМГ» та боржником ОСОБА_1, вбачається, що станом на день підписання мирової угоди залишок заборгованості складає 60997,55 грн. (шістдесят тисяч девятсот девяносто сім гривень 55 копійок), яку боржник зобов'язується погасити на умовах наступної розстрочки згідно доданого графіку, а саме: по 1000,00 грн. щомісячно по 15.03.2021 року, остання дата сплати 15.04.2021 року 997,55 грн..

Посилаючись на вказане сторони мирової угоди просили суд таку визнати.

Ухвалою Тячівського районного суду від 5 жовтня 2016 року у визнанні мирової угоди, укладеної між стягувачем ДП «Мокрянське ЛМГ» та боржником ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність ухвали із-за порушення норм процесуального права, просив таку скасувати та постановити нову ухвалу про затвердження мирової угоди. В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом не зазначено, яким чином мирова угода суперечить вимогам закону, норми якого саме закону порушує мирова угода, та чи порушує така права чи свободи інших осіб.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Тячівського районного суду від 30 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою судової колегії палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 25 березня 2014 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП «Мокрянське ЛМГ» заподіяну шкоду в сумі 75945,66 грн. (сімдесят пять тисяч девятсот сорок пять гривень шістдесят шість копійок) та 759,45 грн. судового збору до спеціального Фонду державного бюджету України.

Постановою головного державного виконавця відділу ДВС Тячівського РУЮ від 29 травня 2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №307/1054/13-ц від 25.04.2014 року, виданого 25 квітня 2014 року Тячівським районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДП «Мокрянське ЛМГ» заподіяну шкоду в сумі 75945,66 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 372, мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання.

Із поданої суду мирової угоди, укладеної 15 липня 2016 року між стягувачем ДП «Мокрянське ЛМГ» та боржником ОСОБА_1, вбачається, що станом на день підписання мирової угоди залишок заборгованості складає 60997,55 грн. (шістдесят тисяч девятсот девяносто сім гривень 55 копійок), яку боржник зобов'язується погасити на умовах наступної розстрочки згідно доданого графіку, а саме: 1000,00 грн. щомісячно по 15.03.2021 року, остання дата сплати 15.04.2021 року 997,55 грн..

Відмовляючи у визнанні мирової угоди, укладеної 15 липня 2016 року між стягувачем ДП «Мокрянське ЛМГ» та боржником ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що така суперечить інтересам держави та є нічим іншим як затягуванням виконання рішення суду.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 372 ЦПК України, сторони можуть у виконавчому провадженні укласти мирову угоду. Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

Відповідно вимог ст. 372 ЦПК України, суд перевіряє, чи умови мирової угоди не суперечать закону, а саме, чи дотриманий сторонами процедурний порядок звернення, чи дійсно укладено мирову угоду, який її зміст, чи зрозуміло, чітко, однозначно, безумовно викладено умови, чи стосується угода предмету спору, чи всі умови мирової угоди визначені у межах позову, стосуються предмету позову і засновані на взаємних поступках, чи в результаті ліквідується спір між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що в мировій угоді зазначено взаємні поступки стягувача відносно боржника щодо розстрочення наявної суми заборгованості за вказаним вище виконавчим листом.

Вказана вище мирова угода в процесі виконання рішення стосується лише питань про визначення фактичних обставин та відповідних правовідносин, основною метою такої угоди є встановлення (зміна) способу та порядку виконання ухваленого судового рішення, грунтувється саме на взаємних поступках, стосується лише прав та обов'язків сторін й предмета спору і не виходить за межі спірних взаємовідносин.

Зазначивши в ухвалі, що подана стягувачем і боржником на затвердження мирова угода суперечить інтересам держави та є нічим іншим як затягуванням виконання рішення суду, на порушення вимог ст. 372 ЦПК України суд не вказав, яким вимогам закону суперечить укладена сторонами виконавчого провадження мирова угода та не зясував чи ліквідується спір між сторонами.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що ухвала судом постановлена з порушенням порядку, встановленого для її вирішення, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали і передачі питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Тячівського районного суду від 05 жовтня 2016 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: