Справа № 144/1289/15-ц Провадження № 22-ц/772/1284/2016Головуючий в суді першої інстанції Задорожна Л. І.
Категорія 23Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого - Луценка В.В.,

суддів - Сала Т.Б., Нікушина В.П.,

при секретарі - Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «ЗІС», за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог - відділу Держгеокадастру у Теплицькому районі Вінницької області, про визнання недійсними змін до договору оренди землі, за апеляційною скаргою представника Приватного підприємства «ЗІС» - Притули Василя Леонідовича на рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 01 березня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ПП «ЗІС», за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог - відділу Держгеокадастру у Теплицькому районі Вінницької області, про визнання недійсними змін до договору оренди землі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується відповідним державним актом. В січні 2015 року їй стало відомо, що існують зміни (доповнення) до договору оренди землі, укладені нібито між нею та ПП «ЗІС», відповідно яких відповідач має право користування земельною ділянкою строком на 15 років. Враховуючи, що зміни до договору оренди вона не підписувала, нікого не уповноважувала це зробити, просила визнати зміни до договору оренди недійсними.

Рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 01 березня 2016 року позов задоволено.

Визнано зміни (доповнення) від 07 травня 2010 року, внесені до договору оренди землі між ОСОБА_2 та ПП «ЗІС» від 19 квітня 2006 року, зареєстровані в Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 12 травня 2010 року за № 93, - недійсними.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції представник ПП «ЗІС» - Притула В.Л. оскаржує його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення не відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, а тому просив його скасувати, ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Заслухавши доповідача, пояснення та заперечення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, що підтверджується державним актом на право власності на землю серії НОМЕР_1 (а.с. 5). Між позивачем та ПП «ЗІС» с. Війтівка Бершадського району 19 квітня 2006 року підписано договір оренди щодо цієї земельної ділянки строком на 10 років (а.с.6-7). Вказаний договір було зареєстровано в Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 09 серпня 2006 року за №40.

07 травня 2010 року до вказаного договору було внесено зміни в частині строку дії договору, де змінено строк дії договору - до 2025 року та змінено розмір орендної плати, дані зміни зареєстровані у Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 12 травня 2010 року за №93 (а.с.8).

Відповідно висновку експерта №24/тдд від 25 грудня 2015 року підпис від імені ОСОБА_2 на змінах до договору оренди від 07 травня 2010 року, зареєстровані 12 травня 2010 року за №93, які було укладено між ОСОБА_2 та ПП «ЗІС», виконано не ОСОБА_2, а іншою особою; ознак навмисно зміненого почерку в підписі ОСОБА_2 не виявлено (а.с.53-56).

Відповідно до ч.2 ст.203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (ч.2 ст.207 ЦК України).

Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Статтею 208 ЦК України встановлено, що правочини між фізичною та юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі.

Відповідно ч.1 ст. 14 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Частиною першою статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Враховуючи наведене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, про відсутність волевиявлення позивача ОСОБА_2 на встановлення її цивільних прав та обов'язків щодо передачі в оренду земельної ділянки, що в свою чергу є підставою для визнання змін (доповнень) до договору оренди недійсними.

Судова колегія не погоджується з доводами апеляційної скарги, щодо порушення строку позовної давності, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки, зміни до договору позивачем ОСОБА_2 не підписувались, то про порушення свого права вона дізналась лише у січні 2015 року коли ПП «ЗІС» звернулось до адміністративного суду з позовом про скасування рішень про державну реєстрацію договорів оренди з ТОВ «Теплик-Агро», серед яких були і зміни (доповнення) до договору оренди з ОСОБА_2, що в розумінні ч.1 ст.261 ЦК України є моментом початку перебігу строку позовної давності.

Крім того, оскільки договір оренди землі між сторонами було укладено 19 квітня 2006 року строком на 10 років, то строк договору мав закінчуватись в квітні 2016 року, і саме після цієї дати позивач повинна була би дізнатись, що строк дії договору було збільшено.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Інших належних та допустимих доказів пропущення строку на звернення з позовною заявою до суду відповідачем надано не було.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на обставинах та матеріалах справи, відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для скасування його відсутні.

Керуючись ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Приватного підприємства «ЗІС» - Притули Василя Леонідовича відхилити, а рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 01 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Суддя-доповідач: _______ Луценко В.В.

Судді: _______ Сало Т.Б.

_______ Нікушин В.П.