АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/4987/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Стельмащук П.Я.
Провадження № 22-ц/789/437/16 Доповідач - Ходоровський М.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ходоровського М.В.

суддів - Ткач О. І., Щавурська Н. Б.,

при секретарі - Романської К.М.,Панькевич Т.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 05 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в сумі 156700грн.

Позивач зазначив, що 26 грудня 2014року між ним та відповідачем було укладено договір №26122014 про надання безпроцентної позики. Згідно договору він передав у власність відповідача грошові кошти в сумі 156700 грн., а відповідач зобов"язався повернути гроші до 28.12.2014 року.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 позики не повернув, позивач просив його вимоги задовольнити.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 05 лютого 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 156700,00 гри. боргу за договором позики від 26.12.2014р.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1567,00 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновку суду обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими. Зокрема зазначив, що суд безпідставно не прийняв до уваги доводи відповідача про те, що наданий позивачем ОСОБА_4 договір №26122014 від 26 грудня 2014 року є фальшивим доказом. Судом не з'ясовано необхідність написання договору як друкарським так і рукописним способом ; необхідність його нумерації цифрами - 26122014, адже при укладенні договору між фізичними особами на договорі нумерація не проводиться; судом не встановлено особу, що здійснила рукописний запис. Позивач ОСОБА_4 жодного разу в судове засідання не з'явився і не надав пояснень з приводу укладання Договору, який має назву «Про надання безпроцентної позики», в той час, із його змісту вбачається протилежне. Суд залишив поза увагою, що у графі «Позичальник», почеркознавча судово-технічна експертизиа не встановила, що підпис виконаний ОСОБА_2

У судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та пояснив, що ОСОБА_4 не знає, ніколи його не бачив, грошей не позичав та договір не підписував. Протягом 4 років та станом на 26 грудня 2014 року(дата на договорі) працював без укладення трудового договору (неофіційно) торговим агентом у фірмі "Ілла", що знаходиться в АДРЕСА_1. 26 грудня 2014 року керівництво даної організації звинуватило його у крадіжці грошей. Працівники Служби безпеки даної організації стали примушувати його підписати договір позики. Він на листку паперу, де був відсутній текст про позику ним грошей, написав своє прізвище ім'я по батькові та слова "мною прочитано і підписано без фізичного та психологічного тиску на мене". Під словами "ОСОБА_2 підпис не ставив, оскільки зрозумів наслідки підписання.

Позивач ОСОБА_4 на неодноразові виклики у судове засідання не з'явився. Представник позивача ОСОБА_1 заперечив відносно апеляційної скарги та пояснив що про обставини складання договору, місце укладення, надання йому назви договору "безпроцентної позики", номера - №26122014 йому нічого не відомо. Вважає, рішення суду законним.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників апеляційного розгляду справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно наявного у матеріалах справи Договору №26122014 "Про надання безпроцентної позики" від 26 грудня 2014 року Позикодавець ОСОБА_4 передав у власність Позичальника ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 156700 грн., а Позичальник зобов'язався повернути таку саму суму грошових коштів 28 грудня 2014 року.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що гроші в сумі 156700 грн. дійсно були одержані ОСОБА_2 від ОСОБА_4 за Договором №26122014 "Про надання безпроцентної позики" від 26 грудня 2014 року, ОСОБА_2 боргу ОСОБА_4 не повернув.

З таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, як вбачається із матеріалів справи, заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 у письмовому запереченні на позовну заяву (ас.17) зазначав, що позивача не знає, з ним не знайомий, ніяких грошей у нього не позичав, договору позики не укладав, підпис на договорі не його. Згідно пояснень відповідача у судовому засіданні підпис на договорі у графі "Позичальник", що був предметом експертного дослідження при проведенні почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів, вчинений не ним.

Всупереч положенням ст. ст. 212, 213 ЦПК, суд першої інстанції доводів відповідача не перевірив, не дав належної оцінки Договору №26122014 "Про надання безпроцентної позики" від 26 грудня 2014 року, Висновку експерта за результатами проведення почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів №295/296/15-22 від 04.09.2015 року, що згідно ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

За вимогами ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб. їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Тобто, за положеннями цієї норми права, договір позики є реальним правочином і вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, що виступають предметом цього договору. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передання грошей або речей, не породжує у майбутнього позичальника обов'язку повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей.

За положенням ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Встановлено, що у п. п. 2.1 2.2 Договору №26122014 "Про надання безпроцентної позики" від 26 грудня 2014 року зазначено, що факт передачі Позикодавцем 156700 грн. засвідчується підписанням цього договору.

Із Висновку почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів №295/296/15-22 від 04.09.2015 року вбачається, що підпис від імені ОСОБА_2 у правому нижньому кутку на лицевому боці договору безпроцентної позики від 26.12.2014 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, виконано ОСОБА_2. Встановити, ким - ОСОБА_2 чи іншою особою виконано підпис від імені ОСОБА_2 у графі «Позичальник» на звороті договору безпроцентної позики від 26.12.2014р., укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не видається можливим, оскільки виявлених збігів недостатньо для висновку про виконання цього підпису ОСОБА_2 Більшої кількості збігів (або суттєвих розбіжностей) виявити не вдалося з огляду на складну будову підпису (зокрема, через накладання штрихів не вдалося повністю встановити послідовність та напрямок рухів у даному підписі, розташування точок початку та закінчення рухів при виконанні окремих елементів та штрихів). Крім того, зразки підписів ОСОБА_2 відзначаються низьким ступенем виробленості та значною варіативністю.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу

Приймаючи до уваги те, що Висновком почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів №295/296/15-22 від 04.09.2015 року не встановлено факт підписання ОСОБА_2 договору безпроцентної позики від 26.12.2014року у графі «Позичальник» та враховуючи, що позивач ОСОБА_4, який жодного разу не з'явився на розгляд справи в суд першої та апеляційної інстанцій, не надав суду пояснень щодо обставин укладення договору, передачі ним відповідачу 156700 грн, а його представнику не відомо про такі обставини, апеляційний суд вважає, що позивачем не доведено факт підписання договору у графі "Позичальник" ОСОБА_2, а тому не має підстав для висновку про одержання ОСОБА_2 від ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 156700 грн. за договором №26122014 "Про надання безпроцентної позики" від 26 грудня 2014 року.

При встановленні судом факту неотримання позичальником від позикодавця грошей або речей, визначених родовими ознаками, договір позики вважається не укладеним.

Як вбачається із матеріалів справи підпис у правому нижньому кутку на лицевому боці договору безпроцентної позики, на звороті договору слова "ОСОБА_2" та "мною прочитано і підписано без фізичного та психологічного тиску на мене" вчинено відповідачем ОСОБА_2

Колегія суддів не вважає підпис та згадані слова такими, що вказують на факт підписання ОСОБА_2 договору, а відтак його укладення, оскільки відповідно до пояснень відповідача вони були зазначені на листку, де був відсутній текст договору. Окрім цього, згідно положень ч.2 ст. 207 ЦК України, договір підписується стороною після викладення його змісту.

Встановлено, що договір у кінці його тексту позичальником ОСОБА_2 не підписано.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 05 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області М.В. Ходоровський