АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/725/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2363/16Головуючий у 1-й інстанції Тесленко Т. В. Доповідач ап. інст. Мартєв С. Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2016 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - ХІЛЬ Л.М., ЧІЧІЛЯ В.А.,

за участю секретаря - ШЕВЧЕНКО І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14 липня 2016 року по справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, заінтересована особа - Кунівська сільська рада Кобеляцького району Полтавської області.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Мотивував свої вимоги тим, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина.

Також зазначав, що звертався до Кобеляцької державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадкових справ, проте йому відмовили у вчиненні нотаріальних дій в зв'язку з тим, що у нього немає документів, що підтверджують факт родинних відносин із спадкодавцем.

Вважає, що має право на майно спадкодавця, як особа, що проживала однією сім`єю не менше як 5 років з часу відкриття спадщини.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14 липня 2016 року в задоволенні вимог ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем відмовлено.

В апеляційній скарзі порушено питання про скасування рішення місцевого суду з підстав неправильного застосування норм матеріального і процесуального права з ухваленням нового, про задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 ( а.с.3).

Із відміток в паспорті вбачається, що позивач з 29.04.1987 року перебував у зареєстрованому шлюбі з громадянкою ОСОБА_4 та мав постійне місце проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.

Відмовляючи в задоволенні вимог ОСОБА_2 місцевий суд виходив з того, що позивач дійсно допомагав по господарству померлому, проте постійно проживав із своєю дружиною.

Апеляційний суд Полтавської області вважає висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, і зокрема, факту родинних відносин.

Сутністю провадження у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, є те, що у ньому відсутній спір про право, об'єктом судового захисту є охоронюваний законом інтерес, предметом судової діяльності - є встановлення юридичних фактів з метою подальшого здійснення заявником своїх суб'єктивних прав.

Як передбачено ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які прожили зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім'єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей ( власних або прийомних ) та інших осіб, поєднаних родинними зв'язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови від 30 травня 2008 року №7 " Про судову практику у справах про спадкування ", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини ( четверта черга спадкоємців за законом ), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка ( чоловік ), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

Сам позивач в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що знав померлого як сусіда своєї тітки по городу, допомагав йому по господарству та піклувався.

Свідки допитані в суді першої інстанції не підтвердили факт спільного проживання, ведення спільного господарства позивача з спадкодавцем.

Апеляційний суд враховує, що сам факт допомоги та піклування про непрацездатних сусідів не утворює сімейні стосунки з ними.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 29.04.1987 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 та має постійне місце проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_2.( а.с.6).

Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують і не містять посилань на такі порушення, що є підставою для зміни чи скасування рішення суду.

За таких обставин, рішення місцевого суду ухвалено у відповідності до положень матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: С.Ю. МАРТЄВ

Судді : Л.М. ХІЛЬ

В.А. ЧІЧІЛЬ

З оригіналом згідно:

суддя С.Ю. МАРТЄВ