Справа № 362/1562/15-ц
Провадження № 2/362/1772/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кравченко Л.М.,

при секретарі Яренко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Василькові Київської області цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Марянівської сільської ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсною заяви, відновлення чинності заповіту та зобовязання вчинити дії, а також, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, Марянівська сільська рада Васильківського району Київської області про визнання правочину дійсним, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Марянівської сільської ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, в обґрунтування вимог якого зазначив, що його померлий батько ОСОБА_4 за життя своєю заявою від 25.06.2013 р. скасував свій заповіт від 14.12.2011 р., яким заповідав йому земельну ділянку (пай), площею 4,9400 га, розташовану на території Марянівської сільської ради Васильківського району Київської області, у звязку з чим останній було скасовано. Вважає, що посадовими особами Марянівської сільської ради Васильківського району Київської області, які відповідно до ст. 1251 ЦК України і ст. 37 Закону України «Про нотаріат» вчиняють нотаріальні дії в с. Марянівка Васильківського району Київської області, де немає нотаріуса, при прийнятті і реєстрації заяви ОСОБА_4 від 25.06.2013 р. про скасування заповіту не було дотримано вимог ст. 37 Закону України «Про нотаріат», пунктів 5, 6 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 р. № 419, підпунктів 2.3, 2.5, 2.6, 2.10 і 2.11 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 р. № 3306/5, оскільки ними не було вжито заходів щодо охорони спадкового майна, не засвідчено справжність підпису на заяві особи про скасування заповіту, не перевірено і не зясовано обсяг цивільної дієздатності особи та не встановлено особу заявника.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 вважає, що при складанні заяви ОСОБА_4 від 25.06.2013 р. про скасування заповіту та її посвідченні було відсутнє вільне волевиявлення особи і заява про скасування заповіту не відповідала його внутрішній волі, що суперечить ч. 1 ст. 215 ЦК України, а тому підтримав змінені в судовому засіданні позовні вимоги, просив визнати недійсною заяву ОСОБА_4 від 25.06.2013 р. про скасування заповіту та зобовязати Марянівську сільську раду Васильківського району Київської області вчинити відповідні передбачені законодавством дії щодо відновлення заповіту ОСОБА_4 від 14.12.2011 р.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2015 р. позовні вимоги ОСОБА_1 обєднано в одне провадження із позовними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, Марянівська сільська рада Васильківського району Київської області про визнання дійсним правочину, а саме: заяви ОСОБА_4 від 25.06.2013 р. про скасування заповіту.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 зазначила, що ОСОБА_4 вчинив усі належні дії щодо вираження своєї волі по скасування свого заповіту від 14.12.2011 р., для чого подав до сільської ради заяву від 25.06.2013 р. про це, однак з незалежних від нього причин, на даній заяві не вчинено посвідчувального напису про справжність його підпису. Оскільки заяву від 25.06.2013 р. ОСОБА_4 було підписано особисто в присутності голови сільської ради, ОСОБА_5 на підставі ст. 219 ЦК України просить визнати такий правочин її батька дійсним.

ОСОБА_1 і його представник в судовому засіданні підтримали вимоги позову та просили його задовольнити, пояснивши, що обставини неналежного складання і оформлення заяви ОСОБА_4 від 25.06.2013 р. про скасування заповіту свідчать про відсутність волевиявлення останнього щодо вчинення ним такої дії. Також, зазначив, що заява написана не в приміщенні сільської ради, а вдома, не власноручно, а іншою особою, не була перевірена правоздатність спадкодавця, та дана заява не була зареєстрована секретарем сільської ради в книзі реєстрації нотаріальних дій.

ОСОБА_3 і ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечили щодо вимог ОСОБА_1 та зазначила, що ОСОБА_1 вирішив скасувати заповіт на користь сина, текст заяви ОСОБА_7 від 25.06.2013 р. написано нею особисто за проханням батька і даного факту в судовому засіданні не заперечила. ОСОБА_4 пішов до сільської ради, де у нього прийняли вказану заяву.

ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні підтримали вимоги щодо дійсності заяви та просили їх задовольнити з викладених у позові підстав. Представник ОСОБА_3 пояснив, що доводи ОСОБА_1 і його представника щодо відсутності волевиявлення ОСОБА_4 в заяві останнього від 25.06.2013 р. спростовуються підписом спадкодавця у заяві про скасування заповіту.

Представник Марянівської сільської ради Васильківського району Київської області ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що 25.06.2013 р., коли вона повернулась з міста до сільської ради, то побачила, що на її столі лежали папери, в тому числі і заява ОСОБА_4 про скасування заповіту. Голова сільської ради ОСОБА_9 сказала, що приходив до сільської ради ОСОБА_4 і подав заяву про скасування свого заповіту, особу якого вона встановила по паспорту громадянина України. Заява була написана не ОСОБА_4, проте підпис у заяві був його. Дану заяву про скасування заповіту вона зареєструвала в журналі «заяв громадян», а до журналу реєстрації нотаріальних дій її не вносила, посвідчувальний напис не робила, оскільки про його необхідність не знала. Функції секретаря виконувала тільки вона. В цей день з ОСОБА_4 не спілкувалась. Визнає, що порушила порядок вчинення нотаріальних дій, нотаріальну дію вчинила заочно, за резолюцією голови сільської ради.

Заслухавши сторони, їх представників, дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Судом достовірно встановлено, що 14.12.2011 р. секретарем Марянівської сільської ради Васильківського району Київської області посвідчено заповіт ОСОБА_4 щодо заповідання ним своєму синові ОСОБА_1 земельної ділянки (паю), яка знаходиться на території Марянівської сільської ради, розміром 4,9400 га (а.с. 6).

25.06.2013 р. ОСОБА_4 складено і подано до Марянівської сільської ради Васильківського району Київської області заяву про скасування заповіту від 14.12.2011 р. (а.с. 5).

04.12.2014 р. ОСОБА_4 помер (а.с. 77).

Відповідно до ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Скасування заповіту проводиться заповідачем особисто в порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту.

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені ст. 1247 ЦК України.

Таким чином, на вимоги щодо форми, складення та посвідчення заяви про скасування заповіту поширюються вимоги, які ставляться законом до заповітів.

Так, у сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: вживають заходів щодо охорони спадкового майна; посвідчують заповіти (крім секретних); видають дублікати посвідчених ними документів; засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них; засвідчують справжність підпису на документах.

Відповідно до п. 1.9 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 р. № 3306/5 (далі - Порядок), у випадку одержання посадовою особою органу місцевого самоврядування заяви про скасування заповіту, так само як і одержання нового заповіту, який відміняє чи змінює раніше посвідчений заповіт, посадова особа органу місцевого самоврядування робить про це відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, в алфавітній книзі обліку заповітів і відповідний напис на примірнику заповіту, який зберігається у справах органу місцевого самоврядування.

Якщо заповідач подасть примірник заповіту, який знаходиться у нього, то відповідний напис про скасування заповіту робиться і на цьому примірнику, після чого він разом із заявою (якщо заповіт скасовано заявою) приєднується до примірника, який зберігається у справах органу місцевого самоврядування. Справжність підпису на заяві про скасування чи зміну заповіту повинна бути нотаріально засвідченою.

Відповідно до п. 2.3 Порядку при вчиненні нотаріальної дії посадові особи органів місцевого самоврядування встановлюють особу, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, у порядку, визначеному ст. 43 Закону України «Про нотаріат».

Під час посвідчення заповіту та засвідчення справжності підпису на документах визначається обсяг цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, у порядку, встановленому ст. 44 Закону України «Про нотаріат».

Посвідчення заповітів здійснюються шляхом вчинення посвідчувальних написів, які підписуються посадовою особою органу місцевогосамоврядування і скріплюються гербовою печаткою відповідного органу місцевого самоврядування.

Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевогосамоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може зявитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням.

Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування.

Усі нотаріальні дії, які вчиняються посадовою особою органу місцевого самоврядування, реєструються в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування у порядку, передбаченому ст. 52 Закону України «Про нотаріат», та Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 р. № 3253/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23.12.2010 р. за № 1318/18613.

Аналогічні положення передбачені Порядком посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 р. № 419.

Вказаним Порядком також передбачено, що запис у реєстрі є доказом посвідчення заповіту чи довіреності.

Як встановлено судом, заява ОСОБА_4 від 25.06.2013 р. про скасування заповіту підписана ним особисто, а її текст написано іншою особою - ОСОБА_3

Судом також встановлено, що при отриманні і реєстрації заяви ОСОБА_4 від 25.06.2013 р. посадовими особами Марянівської сільської ради Васильківського району Київської області не було засвідчено справжності підпису особи на даній заяві, не вчинено на такій заяві посвідчувального напису шляхом його вчинення на заяві після підпису громадянина, чим не дотримано вимог п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про нотаріат», пункту 9 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 р. № 419 та підпункту 2.11 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 р. № 3306/5.

Крім того, посадовими особами зазначеної сільської ради також порушено вимоги підпункту 2.11 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 р. № 3306/5, оскільки спірну заяву ОСОБА_4 не зареєстровано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування, а записано в журнал реєстрації пропозицій, заяв і скарг громадян с. Марянівка.

Також, судом достовірно встановлено, що при прийнятті і реєстрації вказаної заяви посадовими особами Марянівської сільської ради Васильківського району Київської області не було дотримано вимог чинного законодавства щодо вчинення нотаріальних дії, що стало результатом порушення ними належного і правильного нотаріального посвідчення одностороннього правочину особи.

Крім того, за змістом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Суд не бере до уваги посилання представника ОСОБА_3 на те, що нотаріальному посвідченню вказаного правочину перешкоджали обставини, що не залежали від волі ОСОБА_1, а саме: похилий вік спадкодавця, відсутність нотаріуса у населеному пункті, де він проживав на час подання заяви, оскільки заповіт складено самою ОСОБА_3, а підписано ОСОБА_4, що підтверджено нею в судовому засіданні.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

При розгляді спору про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, недійсним (встановлення нікчемності) факти його укладення, повного або часткового виконання однією зі сторін може підтверджуватися тільки письмовими доказами, якщо інше не передбачено законодавством.

Відповідно до ч. 2 п. 2 ст. 215 ЦК України нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним у випадках, встановлених цим Кодексом.

Глава 85 ЦК України, яка регулює порядок спадкування за заповітом і спеціальною нормою, не передбачає можливості визнання судом дійсним заповіту, складеного з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Отже, оскільки при складенні заяви ОСОБА_4 про скасування заповіту не було дотримано вимог щодо його форми та посвідчення, тому позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання дійсною заяви ОСОБА_4 від 25.06.2013 р. про скасування заповіту на імя ОСОБА_1, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Натомість позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, односторонній правочин, а саме: заява ОСОБА_4 від 25.06.2013 р. про скасування заповіту на імя ОСОБА_1 від 14.12.2011 р. є недійсною, а тому Мар"янівська сільська раду Васильківського району Київської області повинна внести відомості до Спадкового реєстру про відновлення чинності заповіту ОСОБА_4 від 14.12.2011 р., складеного та посвідченого секретарем виконавчого комітету Мар"янівської сільської ради Васильківського району Київської області ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 178.

На підставі викладеного, керуючись Порядком посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 р. № 419, Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 р. № 3306/5, ст. ст. 37, 45, 56 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 1247, 1251, 1254 ЦК України, ст. ст. 1 11, 57 64, 88, 169, 208, 209, 212 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Марянівської сільської ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсною заяви, відновлення чинності заповіту та зобовязання вчинити дії - задовольнити.

Односторонній правочин, а саме: заяву ОСОБА_4 від 25.06.2013 р. про скасування заповіту на імя ОСОБА_1 від 14.12.2011 р. визнати недійсним.

Зобов"язати Мар"янівську сільську раду Васильківського району Київської області внести відомості до Спадкового реєстру про відновлення чинності заповіту ОСОБА_4 від 14.12.2011 р., складеного та посвідченого секретарем виконавчого комітету Мар"янівської сільської ради Васильківського району Київської області ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 178.

В задоволенні позовуОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, Марянівська сільська рада Васильківського району Київської області про визнання правочину дійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Кравченко Л.М.

,