АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/1408/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1709/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Грох Л.М.,

суддів: Карпусь С.А., Пєнти І.В.,

секретар Гриньова А.М.,

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3, про встановлення земельного сервітуту, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 липня 2016 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги,

в с т а н о в и л а:

В січні 2016 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з цим позовом до ОСОБА_2, просила встановити земельний сервітут, яким надати їй право проходу та проїзду на велосипеді, на транспортному засобі по наявному шляху до належної їй на праві власності земельної ділянки, на якій знаходиться житловий будинок. Вказувала, що 28.05.2008 року її бабуся ОСОБА_4 подарувала їй земельну ділянку, надану їй для будівництва та обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями, площею 0,0375 га, та розташовану на ній 9/25 частини домоволодіння, що знаходиться в м. Хмельницькому по вул. Камянецькій, 129/1. Іншими співвласниками цього домоволодіння в цей час є ОСОБА_3, якій на праві власності належить 11/50 частина, та ОСОБА_2, якій на праві власності належить 21/50 частина домоволодіння.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 02.02.2012 року скасовано рішення виконкому міськради № 905 від 09.11.2001 року про передачу у власність ОСОБА_4 цієї земельної ділянки, визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю, визнано недійсним договір дарування від 28.05.2008 року в частині дарування ОСОБА_1 земельної ділянки, а також встановлено порядок користування даною земельною ділянкою в натурі між співвласниками будинку згідно часток співвласників у домоволодінні. Відповідно позивачці було виділено в користування частину із вказаної земельної ділянки площею 0,0210 га. Рішенням Хмельницької міськради від № 29 від 25.05.2015 року цю ділянку площею 0,0206 га позивачці передано у власність, 20.07.2015 року їй видано свідоцтво про право власності на ділянку.

Проте потрапити на територію власної частини будинку, належно користуватися житлом позивачу неможливо, оскільки єдиний існуючий прохід до її частини будинку зі сторони вулиці Камянецької, що залишився вільним, після здійснення прибудови до житлового будинку сусідкою ОСОБА_5 не відповідає державним будівельним нормам, оскільки його ширина у найвужчій частині складає всього 0,59 метра. Тому просила з метою забезпечення її права на користування власною частиною житлового будинку та земельною ділянкою встановити сервітут щодо права проходу та проїзду через сусідню земельну ділянку площею 0,0252 га, що належить ОСОБА_2

В подальшому представники позивача уточнили вимоги та просили встановити земельний сервітут на право проходу та проїзду на велосипеді відповідно до варіанту № 1, запропонованого висновком судової будівельно-технічної експертизи.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21 липня 2016 року позов задоволено.

Встановлено ОСОБА_1 земельний сервітут на безстрокове постійне безоплатне право проходу та проїзду на велосипеді, до належної їй земельної ділянки площею 206 кв.м, кадастровий №:08:003:0300, розташованої в м. Хмельницькому по вул. Кам`янецькій, 129/1, - через земельну ділянку площею 577 кв.м, кадастровий номер :08:003:0132, розташовану по вул. Камянецькій, 129/1, що перебуває у власності ОСОБА_2 відповідно до 1-го варіанту встановлення сервітуту, площею 27 кв.м, формою багатокутника і обмеженого лініями 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11-12-13-14-15-16-17-18-19-1, який пропонується у висновку експерта №364/016 від 24.06.2016 року. Дані межі прокласти у спосіб, зображений на схемі, що є додатком №5 та №5а до висновку експерта.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає рішення незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. На думку апелянта, судом порушено вимоги ст.ст. 98-100 ЗК України, 401-404 ЦК України, а також норми процесуального права, правові позиції Верховного суду України. Встановлюючи земельний сервітут, суд не врахував, що позивачка не зверталася до неї щодо встановлення земельного сервітуту, у позові не зазначила, на яких саме умовах його слід встановити. Не враховано, що позивачка не проживає у своїй частині будинку, позовна заява підписана неповноважною особою. Також судом не враховано заперечень відповідача проти встановлення сервітуту безоплатно, не зясовано, чи не буде за таким сервітутом порушуватися право власника земельної ділянки, чи такий спосіб найменш обтяжливим.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, судом встановлено, що 28 травня 2008 року ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_1 земельну ділянку, надану їй для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0375 га, та розташовані на ній 9/25 частин домоволодіння, що знаходиться в м. Хмельницькому по вул. Кам`янецькій, №129/1. Іншими співвласниками цього будинку є ОСОБА_3А, якій на праві власності належить його 11/50 частина за договором дарування від 30.05.2001 року, та ОСОБА_2, якій на праві власності належить 21/50 частина будинку з надвірними будівлями на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 грудня 2004 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 02.02.2012 року, що набрало законної сили 13.03.2012 року, скасовано рішення виконкому Хмельницької міськради № 905 від 9.11.2001 р. в частині передачі у власність ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0375 га по вул. Кам`янецькій, №129/1, визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю, виданий ОСОБА_6 25.12.2002 р., визнано недійсним договір дарування від 28.05.2008р. в частині дарування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями площею 0,0375 га по вул. Кам`янецькій, №129/1, а також встановлено порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою в м. Хмельницький, вул. Камянецька, №129/1 в натурі між співвласниками будинку згідно часток співвласників у домоволодінні.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 25.07.2014 року, ухваленим в порядку перегляду вказаного рішення суду за нововиявленими обставинами, що набрало законної сили 15.09.2014 р., скасовано рішення виконкому міськради № 905 від 9.11.2001 р. в частині передачі у власність ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0375 га по вул. Кам`янецькій, №129/1, визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю, виданий ОСОБА_6 25.12.2002 р., визнано недійсним договір дарування від 28.05.2008р. в частині дарування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,0375 га, а також встановлено порядок користування земельною ділянкою по вул. Кам`янецька, №129/1 в м. Хмельницький, в натурі між співвласниками будинку згідно часток співвласників у домоволодінні, без врахування пропозиції експерта про встановлення земельного сервітуту.

ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд і будівель, площею 0,0577 га, що розташована в м. Хмельницькому по вул. Кам`янецькій, №129/1, і зареєстрована 13.04.2010 р.

Рішенням Хмельницької міської ради № 29 від 25.05.2015 року ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0206 га, по вул. Кам`янецькій, №129/1 в м. Хмельницькому. 20.07.2015 року їй видано свідоцтво про право власності на цю земельну ділянку.

Ширина існуючого проходу до земельної ділянки ОСОБА_1 становить 0,5 м і не відповідає вимогам державних будівельних норм. Проїзд до даної земельної ділянки відсутній.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що влаштувати прохід і проїзд велосипедом позивачу до власної земельної ділянки без встановлення земельного сервітуту неможливо, щодо встановлення сервітуту між сторонами існує спір, а тому слід встановити позивачу земельний сервітут на безстрокове безоплатне право проходу та проїзду по земельній ділянці відповідача.

Доводи апеляційної скарги про безпідставне встановлення цього сервітуту спростовуються наявними доказами у справі.

Так, за змістом ст.98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або користувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою або її частиною. Право земельного сервітуту полягає в можливості обмеженого використання чужої суміжної земельної ділянки в певних цілях. Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Статтею 404 ЦК України передбачено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає, зокрема, у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Висновком судової земельно-технічної експертизи № 364/016 від 24.06.2016 року встановлено, що існуючий прохід до земельної ділянки площею 0,0206 га з кадастровим номером :08:03:0300, яка належить ОСОБА_1А та розташована по вул. Кам`янецькій, №129/1 в м. Хмельницькому, становить 0,5 м і не відповідає вимогам державних будівельних норм. При цьому ширина проходу повинна відповідати руху однієї людини (0,75 м). Проїзд до даної земельної ділянки відсутній. Влаштувати прохід (проїзд) мінімально нормованої ширини від вулиці Камянецької до земельної ділянки ОСОБА_1 без встановлення сервітуту неможливо.

Цим же висновком судової земельно-технічної експертизи визначено, що встановлений рішенням суду варіант сервітуту є найменш обтяжливим для власника земельної ділянки.

Згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Сторона відповідача не представила достатніх та допустимих доказів на спростування даних цього висновку експертизи.

За змістом ч.3 ст. 98 ЗК встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про порушення права апелянтки як власника земельної ділянки.

Позивач не заявляла позовні вимоги про встановлення сервітуту до власника суміжної земельної ділянки по вул. Кам`янецькій, 129, відтак суд обґрунтовано не приймав до уваги варіант встановлення сервітуту щодо цієї земельної ділянки.

Крім того, необхідність встановлення земельного сервітуту ОСОБА_1 зумовлена особливостями здійснення спільної часткової власності на будинок і саме відповідач як співвласник житлового будинку має нести обтяження, повязані з встановленням земельного сервітуту.

Той факт, що позивач нібито не проживає постійно у своїй частині будинку по вул. Кам`янецькій, №129/1, не має істотного значення, оскільки в силу ст.ст. 317, 319 ЦК України це жодним чином не обмежує її права як власника частини житлового будинку та земельної ділянки щодо володіння, користування та розпорядження власним майном. З цих же підстав правильним є висновок суду про необхідність встановлення сервітуту безстроково.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги щодо безпідставного встановлення сервітуту на умовах безоплатності, до врегулювання цього питання між сторонами, колегія суддів приймає до уваги таке.

Згідно з ч. 3 ст. 402 ЦК України у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Згідно ч. 3 ст. 101 ЗКУ власник (землекористувач) земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право вимагати від осіб, в інтересах яких встановлений земельний сервітут, плату за його встановлення, якщо інше не передбачено законом.

Суд першої інстанції правильно встановив, що сторони не досягли домовленості про встановлення сервітуту і з цього приводу між ними існує спір, який підлягає вирішенню в судовому порядку.

Сам факт категоричного заперечення стороною відповідача щодо встановлення сервітуту як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, підтверджує наявність спору між сторонами з цього питання.

Право визначення розміру плати за користування, встановлене сервітутом, належить суб'єктам сервітутних відносин. Встановлення платного або безоплатного земельного сервітуту залежить від бажання власника або користувача земельної ділянки, щодо якої його встановлюють.

Разом з тим, у разі вирішення спору у суді можливо встановити платний сервітут судовим рішенням лише у випадку, якщо сторона, яка буде обтяжена, запропонує свої умови встановлення сервітуту. Подача відповідачем будь-яких пропозицій щодо розміру плати за сервітут розцінюється як згода останнього на встановлення сервітуту.

Заперечуючи проти встановлення сервітуту, сторона відповідача не подавала будь-яких пропозицій щодо розміру плати за користування земельною ділянкою, встановлене сервітутом. Тому суд обґрунтовано встановив безоплатний сервітут.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя Апеляційного суду Л.М.Грох

__________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції: ОСОБА_7 Провадження № 22-ц/792/1709/16

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 47