Справа № 2/593/383/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2016 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережани справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_4 сільської ради Бережанського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, вказуючи, що після смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 1.68 га, що знаходиться на території ОСОБА_4 сільської ради Бережанського району та двох земельних часток ( паїв) розміром 2.07 в умовних кадастрових гектарах, у землі, що перебуває у колективній власності с/с « Прикарпаття», і хоч згідно закону він як спадкоємець пятої черги є спадкоємцем цієї спадщини, однак розпорядитись нею не може, бо нотконтора відмовила йому у видачі свідоцтва на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність спадкодавцю вказаного майна, звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на вищевказане спадкове майно.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, подала суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, оскільки вона по стану здоровя не має можливості бути присутньою в судовому засіданні, позов визнала, вказала, що вона є рідною тіткою спадкодавця ОСОБА_5, після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки та двох земельних часток (паїв). Вказане майно вона, як спадкоємець, не прийняла і не бажає його приймати, а так як позивач ОСОБА_1 є трьохрідним братом спадкодавця, тому вона не заперечує проти задоволення заявлених ним вимог.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання також не зявився, подав суду письмову заяву, зміст якої свідчить про те, що він є батьком позивача та близьким родичем спадкодавця ОСОБА_5, після смерті якого залишилося спадкове майно - земельні ділянки (пай), він як родич ближчого ступеня споріднення до спадкодавця не прийняв спадщини і не бажає її приймати, а тому визнає позовні вимоги ОСОБА_1, вважає, що вони є обгрунтовані і підлягають до задоволення, просить розглянути справу у його відсутності.

Представник ОСОБА_4 сільської ради у судове засідання не з`явився, представив суду заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності, вважає підставними позовні вимоги позивача, а тому заперечень щодо їх задоволення не має.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази та взявши до уваги письмові заяви сторін, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності із Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року спадкові відносини регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Згідно із ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, а оскільки спадкодавець ОСОБА_5 помер 2 лютого 2013 року, то даний спір слід вирішувати, керуючись чинним Цивільним кодексом України, що стосується спадкового майна після смерті спадкодавців -батьків ОСОБА_5, то зазначені правовідносини слід вирішувати, керуючись правилами Цивільного кодексу Української РСР, оскільки вони обоє померли до 1 січня 2004 року.

Згідно ст. ст. 524, 529, 548 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти дружина і батьки померлого; для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; а згідно ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що 18 листопада 1998 року помер ОСОБА_6, що підтверджується записом акта про смерть № 29 від 19 листопада 1998 року. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) розміром 2.07 в умовних кадастрових гектарах, у землі, що перебуває у колективній власності с/с «Прикарпаття» (сертифікат ТР № 0078956), яке відповідно до ст. 549 ЦК Української PCP (1963р.) прийняли спадкоємці першої черги: дружина спадкодавця ОСОБА_7 та його син ОСОБА_5, які проживали з спадкодавцем однією сім'єю, що підтверджується довідкою ОСОБА_4 сільської ради № 578 від 31 серпня 2016 року.

17 жовтня 1999 року померла ОСОБА_7, що підтведжується записом акта про смерть № 22 від 18 жовтня 1999 року. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді земельної частки (паю) розміром 2.07 в умовних кадастрових гектарах, у землі, що перебуває у колективній власності с/с «Прикарпаття» ( сертифікат ТР № 0180732). Єдиним спадкоємцем після її смерті залишився її син ОСОБА_5, який фактично прийняв спадщину, вступивши у її володіння після смерті матері.

02 лютого 2013 року помер ОСОБА_5, що підтверджується актовим записом про смерть № 03 від 4 лютого 2013 року. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді: земельної ділянки площею 1.68га (Державний акт про право приватної власності на землю Серія Р2 № 693644), яка належала спадкодавцеві та земельні частки (паї), які він успадкував після смерті батьків.

Заповіт на вказану спадщину спадкодавцем не складався. А за відсутності заповіту спадщина спадкується по закону.

Статтею 1258 ЦК України передбачена черговість спадкування за законом.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

В даному випадку спадкоємців першої та другої черги немає, тому спадщину спадкують спадкоємці наступної черги.

Спадкоємцем третьої черги відповідно до статті 1263 ЦК України після смерті ОСОБА_5 є тітка спадкодавця - ОСОБА_2, однак вона спадщини після смерті племінника не прийняла.

За відсутності спадкоємців четвертої черги право на спадкування згідно ч.2 ст.1258 ЦК України переходить до спадкоємців п'ятої черги.

Стаття 1265 ЦК України передбачає, що п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

До п'ятої черги на спадкування спадщини після смерті ОСОБА_5 входить ОСОБА_3, який є батьком позивача та двоюрідним братом матері спадкодавця.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 є родичем ближчого ступеня споріднення до спадкодавця та не прийняв спадщину після смерті останнього, то право на спадкування спадщини після смерті спадкодавця, який є троюрідним братом ОСОБА_5, підставно виникло у позивача, як спадкоємця п'ятої черги.

Із оглянутих в судовому засіданні сертифікатів ТР № 0078956 та ТР № 0180732 видно, що після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишилося спадкове майно у вигляді двох земельних часток (паїв) розміром по 2.07 в умовних кадастрових гектарах, які успадкував їх син ОСОБА_5, так як на момент смерті спадкодавців проживав з ними однією сім»єю в селі Надорожнів ОСОБА_4 сільської ради, що підтверджується довідкою цієї ж сільської ради за № 578 від 31 серпня 2016 року, однак офіційно зазначене спадкове майно він на себе не переоформив.

На день смерті спадкодавець ОСОБА_5 був також власником і земельної ділянки розміром 1.68га, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 № 693644, виданим на його ім»я 21 березня 2002 року ОСОБА_4 сільською радою.

Із змісту позовної заяви позивача видно, що хоч згідно закону він, як спадкоємець пятої черги, оскільки він є трьохрідним братом спадкодавця, має право на отримання спадщини після його смерті, однак через відсутність правовстановлюючих документів про належність ОСОБА_5 зазначеного майна, не мав можливості переоформити його на себе.

Вищенаведене підтверджується постановою Бережанської держнотконтори про відмову у вчиненні нотаріальних дій за № 1326/02-14 від 5 вересня 2016 року.

А так як позивач наполягає на задоволенні його позовних вимог, представивши суд належні докази, а відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_4 сільська рада не заперечують проти їх задоволення, то відповідно до ст. 174 ЦПК України, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_1 визнати підставними і задоволити їх.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 14, 174, 213-215, 292, 294 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, ст. ст. 524, 529, 548, 549 ЦК Української РСР , ст.ст. 1217, 1220, 1258, 1265 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті ОСОБА_5, який помер 2 лютого 2013 року, а саме на :

земельну ділянку розміром 1,68 га, що знаходиться на території ОСОБА_4 сільської ради Бережанського району Тернопільської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 693644, що був виданий 21 березня 2002 року ОСОБА_4 сільською радою Бережанського району Тернопільської області на ім'я ОСОБА_5;

на земельну частку (пай) розміром 2.07 в умовних кадастрових гектарах, у землі, що перебуває у колективній власності с/с « Прикарпаття», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії Т Р № 0180732, що був виданий 15 грудня 1996 року Бережанською райдержадміністрацією на імя ОСОБА_7;

на земельну частку (пай) розміром 2.07 в умовних кадастрових гектарах, у землі, що перебуває у колективній власності с/с « Прикарпаття» згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0078956, що був виданий 15 грудня 1996 року Бережанською райдержадміністрацією на імя ОСОБА_6.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області ОСОБА_8