У х в а л а

20 січня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Охрімчук Л.І.,Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 9 грудня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 березня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до приватного сільськогосподарського підприємства імені Ватутіна про стягнення майнового паю,

в с т а н о в и л а:

23 грудня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пункту 1 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 9 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 березня 2015 року, у задоволенні її позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2015 року вищезазначені судові рішення залишено без змін.

ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, та постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема статей 7, 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємництво».

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить судові рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 жовтня 2010 року, 18 грудня 2013 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пункту 1 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що виділення зі складу пайового фонду майна власнику майнового паю здійснюється на підставі рішення зборів співвласників підприємством правонаступником, а у випадку невиконання ним указаного рішення власник майнового паю може реалізувати своє право на судовий захист. Оскільки рішення зборів співвласників про виділення в натурі паю позивачці не приймалося, то підстави для виділення її частки майнового паю відсутні. Крім того, вимоги про стягнення вартості майнового паю у грошовому вигляді без згоди інших співвласників порушує їх права, оскільки за своєю правовою природою ототожнюється з його примусовим викупом іншими співвласниками, що є неприпустимим.

У наданих для порівняння судових рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зроблено такі висновки:

- в ухвалі від 20 жовтня 2010 року суд дійшов висновку про задоволення позову про стягнення вартості майнового паю, враховуючи, що частка паю позивача є незначною, стягнення з відповідача вартості вказаного майнового паю суттєво не впливає на ведення його господарської діяльності та не порушує права та інтереси обох сторін чи інших власників майнових паїв;

- у рішенні від 18 грудня 2013 року суд керувався тим, що предметом договорів купівлі-продажу майнових паїв є не майно, яке перебуває у спільній сумісній (частковій) власності, а майновий сертифікат, як цінний папір, що є самостійним об'єктом цивільних правовідносин, а тому висновки судів попередніх інстанцій про те, що між сторонами існують правовідносини, які випливають з приводу отримання та відчуження спільної часткової власності, є необґрунтованими.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, яке просить переглянути ОСОБА_4, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до приватного сільськогосподарського підприємства імені Ватутіна про стягнення майнового паю за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 9 грудня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 березня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 22 жовтня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
Л.І. Охрімчук
Я.М. Романюк