РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 р. м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді Рожина Ю.М., суддів Малько О.С., Ковальчук Н.М., секретаря судового засідання Демчук Ю.Ю., за участю: позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Рівненської області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 23 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Посягвівської сільської ради Гощанського району, ОСОБА_3 про скасування рішення сільської ради, визнання недійсним Державного акта на право приватної власності на землю, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, що зявились у судове засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 23 грудня 2015 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Посягвівської сільської ради Гощанського району від 16 листопада 1994 року №43 в частині передачі ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд розміром 0,25 га.

Визнано незаконним Державний акт на право приватної власності на землю для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого підсобного господарства, серії РВ № 00735, виданий ОСОБА_5 14 січня 1998 року Посягвівською сільською радою народних депутатів, на підставі рішення Посягвівської сільської ради народних депутатів №43 від 16 листопада 1994 року, та скасовано його державну реєстрацію.

Зобовязано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою для обслуговування належного їй житлового будинку.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 вважає рішення суду таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи, є необґрунтованим і передчасним.

Зазначає про безпідставність посилання позивачкою в позові на рішення Посягвівської сільської ради Гощанського району від 16 листопада 1994 року №43, оскільки в дійсності такого рішення не існує, натомість є рішення Посягвівської сільської ради Гощанського району від 16 листопада 1994 року №93, однак ні одного ні другого рішення в матеріалах справи немає, а тому й не могли досліджуватись судом першої інстанції.

Вказує, суд не звернув уваги на ту обставину, що згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії РВ №00735 від 14 січня 1998 року земельна ділянка розташована на території Рівненської області Гощанського району с. Посягва.

Посилається на безпідставність винесення судом рішення у його відсутність при повідомленні суду причин своєї неявки.

Не погоджуючись з рішенням суду щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою доводить, що ніяких перешкод він позивачці не чинить з огляду на те, що земельні ділянки, згідно технічної документації по складанню Державного акта на землю, розташовані в різних селах на території Рівненської області Гощанського району с. Посягва та с. Олексіївка. За викладених обставин просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що рішенням Гощанського районного суду від 03 грудня 2014 року визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарським будівлями, що знаходиться в с. Олексіїївка Гощанського району вулиця Радянська, 26а.

Інша частина будинку, розташована на земельній ділянці 0,25 га належала ОСОБА_5, що належали їй на праві приватної власності та після її смерті, перейшло як спадкове майно до її сина ОСОБА_3, відповідача по справі, який користується належним спадкодавцю майном без оформлення права власності на спадкове майно.

З матеріалів справи також вбачається, що за рішенням Посягвівської сільської ради Гощанського району від 16 листопада 1994 року № 93, ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд і ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0.4869 га, в тому числі для обслуговування житлового будинку площею 0.25 га.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що оскільки при прийнятті рішення сільською радою допущено порушення вимог земельного законодавства, чинного на час прийняття рішення та видачі державного акта, в частині передачі у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства для ОСОБА_5, то вказане рішення підлягає скасуванню у цій частині. Оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на підставі рішення сесії сільської ради, яке не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому він підлягає скасуванню.

Оскільки рішення сільської ради та державний акт на земельну ділянку визнано незаконними та підлягають скасуванню, тому похідні вимоги щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою також підлягають до задоволення.

Колегія суддів не може погодитися із висновком місцевого суду, на підставі якого прийнято рішення виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, а за приписами ч.4 цієї норми апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Колегія суддів виходить з приписів до ст.11 ЦПК України, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене та у відповідності до положень ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Колегія суддів дійшла висновку, що місцевий суд задовольняючи позовні вимоги дійшов помилкового висновку, що рішенням Посягвівської сільської ради Гощанського району від 16 листопада 1994 року №93, яким ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд і ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0.4869 га, в тому числі для обслуговування житлового будинку площею 0.25 га, порушені права та інтереси позивачки. Дану обставину позивачка визнала під час апеляційного розгляду.

Згідно ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб визначений цим Кодексом.

Позивачка у позовних вимогах не довела, що порушені її права на користування частиною земельної ділянки, що належала на праві власності ОСОБА_5 та яка не належала на праві власності або перебувала у користуванні спадкодавця, її чоловіка ОСОБА_6, після смерті якого вона набула право власності на частину житлового будинку.

З урахуванням викладеного не підлягає скасуванню Державний акт на право приватної власності на землю серії РВ №00735 від 14 січня 1998 року виданий ОСОБА_5.

Також є безпідставними вимоги щодо усунення перешкод у користуванні частиною земельної ділянки, яка не належала на праві власності та не перебувала у користуванні спадкодавця ОСОБА_6.

За викладених обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а тому наявні підстави для застосування положень ст.307 ЦПК України щодо скасування рішення суду першої інстанції, яке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317,324,325 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 23 грудня 2015 року скасувати.

ОСОБА_1 у позові до Посягвівської сільської ради Гощанського району, ОСОБА_3 про скасування рішення сільської ради, визнання недійсним Державного акта на право приватної власності на землю, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкоювідмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий Ю.М.Рожин

Судді О.С.ОСОБА_7Ковальчук