АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5082/16 Справа № 201/5350/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Черновськой Г. В. Доповідач - Тамакулова В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року м. Дніпро

31 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів:Баранніка О.П., Посунся Н.Є.,

при секретарі: Гулієву М.І.о.,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО" на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО" про визнання угоди недійсною, стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вимогами про визнання угоди недійсною, стягнення грошових коштів, відшкодуванн моральної шкоди, які при розгляді справи уточнював (а. с. 1-5, 90-92).

В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 09 лютого 2011 року між ним та ТОВ «Авто-Просто» укладено угоду № 344611 з додатками до неї № 1; 2; 4, предметом якої є надання позивачу фінансових послуг в системі Авто Так, спрямованих на придбання легкового автомобіля марки ЗАЗ моделі Ланос, вартістю 71 680,00 грн. в групах.

На виконання угоди позивач сплатив відповідачу внесок загальним розміром 37 508,73 грн. Останній щомісячний платіж за угодою був проведений 10 грудня 2013 року у сумі 1068,57 грн.

Пунктом 13.4.1 додатка № 2 до угоди встановлено, що в першу чергу повертаються кошти учаснику, який розірвав угоду внаслідок настання непередбачених обставин, що виникли під час угоди, в тому числі (але не виключно), внаслідок отримання ним інвалідності.

06 січня 2014 року позивачу була встановлена ІІ група інвалідності, про що він повідомив відповідача листом від 13 січня 2014 року.

Листом від 06 лютого 2014 року відповідач повідомив його про те, що останній має право на повернення 23586,76 грн., повернення сплачених чистих внесків не відбуватиметься згідно ст. 13 п. 13.4.1 додатка 2 до угоди, оскільки останній не повідомив про отримання інвалідності протягом визначеного терміну.

Позивач просив суд, з урахуванням уточнень, визнати угоду № 344611 від 09 лютого 2011 року з додатками № 1, 2 ,4 до неї розірваною на підставі п. 13.4.1 ст. 13 Додатку № 2 до угоди з 15 січня 2014 року; зобов'язати відповідача повернути суму сплаченого чистого внеску у розмірі 37 508,73 грн. згідно ст. 13 п. 13.4.1 додатка 2 до угоди, внаслідок отримання ОСОБА_4 інвалідності; стягнути з відповідача на користь позивача борг з урахуванням встановленого індексу інфляцій за весь час прострочення з 15 січня 2014 року по серпень 2015 року- 24069,35 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надіслав заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні вимог, розглянути справу за його відсутності (а. с. 100-105).

Рішенням суду І інстанції позов задоволено частково. Визнано угоду від 09 лютого 2011 року з додатками до неї розірваною на підставі п. 13.4.1 ст. 13 додатка № 2 до угоди з 15 січня 2014 року. Зобов'язано ТОВ «Авто Просто» повернути ОСОБА_4 суму сплаченого чистого внеску у розмірі 37 508,73 грн. згідно з п. 13.4.1 ст. 13 додатка 2 до угоди внаслідок отримання ОСОБА_4 інвалідності.

Стягнуто з ТОВ «Авто Просто» на користь ОСОБА_4 інфляційні втрати за період з 15 січня 2014 року по серпень 2015 року у розмірі 24 069,35 грн. та суму 3-х відсотків річних від простроченої суми- 1 815,18 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції бул скасовано в частині задоволених вимог про визнання угоди недійсною, стягнення грошових коштів, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог. У решті рішення місцевого суду залишено без змін.

20 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за касаційною скаргою представника позивача- ОСОБА_5 касаційну скаргу задовольнила частково, ухвалене апеляційним судом рішення - скасувала, направила справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції .

В скарзі апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду, в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає відхиленню.

Судом встановлено , що сторони уклали угоду з додатками до неї, предметом якої є надання позивачу як учаснику фінансових послуг системи «АвтоТак», послуг спрямованих на придбання легкового автомобіля ЗАЗ «Ланос», вартістю 71 680 грн. у групах.

ОСОБА_4 на рахунок ТОВ «Авто-Просто» сплатив 2580,48 грн. вступного внеску та 34928,25 грн. щомісячних платежів, розмір чистого внеску за угодою склав 37508,73 грн. (а. с. 13-24).

Останній щомісячний платіж за угодою був проведений 10 грудня 2013 року у сумі 1 068,57 грн.

Пунктом 13.4.1 додатка № 2 угоди встановлено, що в першу чергу повертаються кошти учаснику, який розірвав угоду внаслідок настання непередбачених обставин, що виникли під час угоди, в тому числі (але не виключно), внаслідок отримання ним інвалідності.

06 січня 2014 року позивачу була встановлена ІІ група інвалідності, про що він повідомив відповідача листом від 13 січня 2014 року. Листом від 06 лютого 2014 року ТОВ «Авто Просто» повідомило, що позивач має право на повернення 23 586,76 грн., а повернення сплачених чистих внесків не відбуватиметься згідно п. 13.4.1 ст. 13 додатка № 2 до угоди, оскільки позивач не повідомив про отримання інвалідності протягом визначеного терміну.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч. 1, 2 ст. 298 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Пунктом 13.4.1 додатку № 2 до угоди № 344611, укладеної між сторонами, визначено, що в першу чергу повертаються кошти учаснику, який розірвав угоду внаслідок настання наступних непередбачених обставин, що виникли під час дії угоди: отримання ним інвалідності…на момент виникнення такої обставини належним чином виконував зобов'язання за угодою. Учасник має надати відповідні документи протягом 30 календарних днів з моменту виникнення таких обставин.

Задовольняючи вимоги стосовно розірвання угоди, суд обгрунтовано виходив з того, що у зв'язку з встановленням ОСОБА_4 МСЕК 06 січня 2014 року ІІ групи інвалідності, останній звернувся до відповідача із заявою про розірвання угоди № 344611 на підставі п. 13.4.1 ст. 13 додатку № 2 до угоди в строки визначені угодою, на що листом від 06 лютого 2014 року ТОВ «Авто-Просто» повідомило, що зазначену угоду розірвано згідно зі ст. 4 угоди та п. 13.1 ст. 13 додатка № 2 до угоди (а. с. 25, 26, 61).

В листі та в наступних відповідях на вимоги позивача про розірвання угоди № 344611 на підставі п. 13.4.1 ст. 13 додатку № 2 до угоди та повернення всієї суми чистих внесків за угодою - відповідач повідомив, що підстави для розірвання угоди за п. 13.4.1 додатку № 2 до угоди відсутні, оскільки позивач не повідомив у 30-денний термін з дня отримання інвалідності про дану обставину, що є обов'язковим відповідно до умов угоди та додатків до неї (а. с. 26-33).

Довідку від 06 січня 2014 року про встановлення інвалідності позивач направив на адресу відповідача 13 січня 2014 року, тобто в межах 30-денного терміну з дня її видачі, яку відповідач отримав 15 січня 2014 року, тому суд дійшов висновку про можливість задоволення вимог позивача в частині визнання угоди № 344611 від 09 лютого 2011 року з датками № 1, 2 ,4 до неї розірваною на підставі п. 13.4.1 ст. 13 Додатку № 2 до угоди з 15 січня 2014 року та зобов'язав відповідача повернути позивачу суму сплаченого внеску у розмірі 37 508,73 грн. згідно ст. 13 п. 13.4.1 додатка 2 до угоди, внаслідок отримання ОСОБА_4 інвалідності.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При стягненні інфляційних витрат за період з 15 січня 2014 року (дата розірвання договору) по 27 серпня 2015 року, суд виходив з того, що сукупний індекс інфляції за 2014 рік становить 124,87%, а за 2015 рік - 139,3%, тому стягнув інфляційні збитки за порушення прострочення виконання зобов'язань за угодою у розмірі 24 069,35 грн. та суму 3-% річних у розмірі 1 815,83 грн.

З посиланням на ст. 23, ч.1 ст. 1167 ЦК України суд обгрунтовано відмовив у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач не надав доказів завдання йому відповідачем страждань нематеріального характеру.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 487,20 грн. (243,60 грн. за вимоги немайнового характеру, 243,60 грн. за вимоги майнового характеру).

Посилання апелянта в скарзі на пропуск позивачем 30-денного строку, передбаченого п. 13.4.1. ст. 13 додатку № 2 до угоди, оскільки інвалідність 06.01. 2014 року була отримана повторно, а тому відсутнє право на позачергове отримання чистих внесків, і обгрунтоване розірвання угоди на загальних підставах не грунтується на обставинах справи, умовах договору та закону.

На рахунок відповідача позивач сплатив 2 580,48 грн. вступного внеску та 34 928,25 грн. щомісячних платежів, розмір чистого внеску за вказаною угодою склав 37 508,73 грн.

Останній платіж за угодою у розмірі 1 068,57 грн. здійснено 10 грудня 2013 року.

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до ТОВ «Авто Просто» із заявою про розірвання угоди на підставі п. 13.4.1 ст. 13 додатку № 2 до угоди, у зв'язку з встановленням 06 січня 2014 року ІІ групи інвалідності та просив повернути кошти.

Згідно відповіді ТОВ «Авто Просто» від 06 січня 2014 року відповідач розірвав угоду згідно зі ст. 4 угоди та п. 13.1 ст. 13 додатка № 2 до угоди та повідомив позивача про те, що поверненню підлягають чисті внески, розраховані у відповідності до положень п. 13.3 ст. 13 додатку № 2 до угоди.

Пунктом 13.1, 13.3 ст. 13 угоди передбачено, що учасник, який не отримав автомобіль, має право розірвати угоду за власним бажанням, про що має повідомити ТОВ «Авто Просто» у письмовій формі.

Сума чистих внесків, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці, коли такий учасник повідомив ТОВ «Авто Просто» про розірвання угоди, за вирахуванням відступного за відмову від угоди у розмірі 2 цілих чистих внесків.

Пунктом 13.4.1 договору визначено, що у першу чергу повертаються кошти учаснику, який розірвав угоду з причини отримання ним інвалідності який надав ТОВ «Авто Просто» необхідні підтверджуючі документи та на момент виникнення вказаної обставини належним чином виконував зобов'язання за угодою. Учасник має надати відповідні документи протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту виникнення таких обставин. За вимогою ТОВ «Авто Просто» учасник зобов'язується надавати документи, які підтверджують виникнення вищезазначеної обставини. Учасник уповноважує ТОВ «Авто Просто» звертатися із запитами до відповідних органів та/або установ з метою встановлення обставин, на які посилається учасник. За підтверджених обставин згідно з цим пунктом, учаснику повертаються сплачені чисті внески без вирахування відступного.

Таким чином угодою передбачено, що у першу чергу повертаються кошти учаснику, який розірвав угоду з причини отримання ним інвалідності і який надав відповідні документи протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту виникнення таких обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Однак відповідач в односторонньому порядку розірвав угоду, самостійно визначивши підставу.

Причину, групу, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначає орган медико-соціальної експертизи згідно із законодавством.

Позивач просив розірвати договір саме з підстав отримання інвалідності, а не з інших підстав, зокрема , за власним бажанням.

Умовами угоди передбачено, що позивач має право, а не зобов'язаний звернутися до відповідача із заявою про розірвання угоди з причин отримання інвалідності.

Угода не містить умов чи обмежень такого звернення (первинне встановленя групи інвалідності органами МСЄК чи повторне).

Як слідує із довідки МСЄК від 09 лютого 2015 року (арк.спр. 35) позивач повторно був оглянутий МСЄК та отримав статус інваліда другої групи з 01 лютого 2015 року по 01 лютого 2016 року.

Станом на 06 січня 2014 року позивач, як інвалід, звернувся до відповідача з заявою в межах строку, встановленого угодою, (30 днів) про розірвання угоди на підставі п. 13.4.1 ст. 13 додатку № 2 до угоди, у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності.

Доводи апеляційної скарги протирічать нормам матеріального закону, умовам договору, зводяться до переоцінки доказів суду першої інстанції, тому не можуть бути прийняті колегією суддів.

При розгляді спору, суд І інстанції в повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, перевірив доводи, обставини справи, надав їм належну оцінку і постановив рішення, яке відповідає вимогам Закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО" - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО" про визнання угоди недійсною, стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди - - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О

С у д д і: Посунся Н.Є.

Бараннік О.П.