Справа № 645/5738/15-ц
Провадження № 2/645/156/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2016 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Іващенко С.О.

секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Фрунзенського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № HAH2G101270068 від 04.07.2007 року, у зв'язку з невиконанням відповідачами умов кредитного договору.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № HAH2G101270068 від 04.07.2007 року ОСОБА_2 отримала кредит у сумі 35960,00 долврів США на термін до 03.07.2037р.

Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобовязалась в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати відсотки за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 35960,00 Доларів США.

В порушення умов кредитного Договору а також цивільного законодавства України, Відповідач-1 - ОСОБА_2 свої зобовязання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки.

В забезпечення виконання зобов'язання за Договором HAH2G101270068 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем-2 - ОСОБА_3 було укладено договір поруки.

Відповідачі належним чином свої зобов'язання щодо повернення кредиту не виконували. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором, відповідачі, станом на 15.04.2015 року мають заборгованість - 75823,08 Доларів США, що за курсом 22,92 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.04.2015 року складає 1737865,02 грн., яка складається з наступного:

- 35326,00 [Долар США] - заборгованість за кредитом;

- 7769,18 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 1438,40 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

- 27668,49 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

а також штрафи відповідно до Договору:

- 10,91 [Долар США] штраф (фіксована частина).

- 3610,10 [Долар США] - штраф (процентна складова).

Таким чином у позивача виникла необхідність звернутися до суду з цим позовом.

Відповідачем-1 ОСОБА_2 подано зустрічний позов, в якому просить визнати кредитний договір № HAH2G101270068 від 04.07.2007р., укладений між нею та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» недійсним; визнати договір іпотеки № HAH2G101270068 від 04.07.2007р. укладений між нею та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» недійсним; зобовязати ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» повернути предмет залогу квартиру АДРЕСА_1, повернути оригінали документів на право власності та виключити запис про державну реєстрацію договору іпотеки з державного реєстру іпотек, зняти заборону на відчуження майна, яке знаходиться в заставі, посилаючись на те, що позовні вимоги позивача за первісним позовом не відповідають чинному законодавству та порушують права відповідачів за первісним позовом оскільки особистої ліцензії на здійснення валютних операцій по кредитному договору, згідно Декрету КМУ №15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» від 19.02.1993р., у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не було, отже укладення кредитного договору у валюті є незаконним.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності, позовні вимоги за первісним позовом підтримав в повному обсязі, та пояснив про обставини, викладені в позові. Проти зустрічного позову заперечував, просив в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись та те, що на момент укладання кредитного договору наявність для банків генеральної ліцензії та ліцензії на вчинення валютних операції не вимагалась. Натомість, права банка посвідчували ліцензія на вчинення банківської діяльності та дозвіл на вчинення банківських операцій, у тому числі й у іноземній валюті.

Представник відповідачів ОСОБА_6 яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні проти первісного позову заперечувала, просила в позові відмовити. Зустрічний позов підтримала, просила зустрічні позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в зустрічному позові.

Відповідно до вимог ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 10 та ч. ч. 1, 4 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 58 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, вирішив, що позовна заява Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню частково, а зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 04.07.2007 року уклали кредитнй договір HAH2G101270068.

Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобовязався надати Відповідачу-1 кредит у розмірі 35960,00 Доларів США на термін до 03.07.2037 р., а Відповідач-1 зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши кредитні кошти в сумі 35960,00 Доларів США відповідачу ОСОБА_2.

Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Відповідач-1 повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

В порушення умов кредитного Договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач-1 свої зобовязання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки.

В забезпечення виконання зобов'язання за Договором HAH2G101270068 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем-2 - ОСОБА_3 було укладено договір поруки.

Відповідачі належним чином свої зобов'язання щодо повернення кредиту не виконували. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором, відповідачі, станом на 15.04.2015 року мають заборгованість - 75823,08 Доларів США, що за курсом 22,92 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.04.2015 року складає 1737865,02 грн., яка складається з наступного:

- 35326,00 [Долар США] - заборгованість за кредитом;

- 7769,18 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 1438,40 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

- 27668,49 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

а також штрафи відповідно до Договору:

- 10,91 [Долар США] штраф (фіксована частина).

- 3610,10 [Долар США] - штраф (процентна складова).

Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526-527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором або законом.

В забезпечення повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними між позивачем та відповідачем-2 ОСОБА_3 ОСОБА_7 було укладено договір поруки № HAH2G101270068.

Відповідно до умов Договору поруки, а саме п.5, Позивачем було направлено на адресу Відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за Договором HAH2G101270068.

Вимога, що була пред'явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишена без задоволення.

Таким чином, позивачем за первісним позовом надані докази неналежного виконання відповідачем-1 зобовязань за кредитним договором, а саме несвоєчасної сплати основного боргу та процентів за користування кредитними коштами, що підтверджується таблицями розрахунку заборгованості та графіком погашення заборгованості.

Згідно ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Проте, судом встановлено, що рішенням від 02 липня 2015р. Фрунзенським районним судом м. Харкова, яке набрало законної сили, позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_8 та ОСОБА_2, яка також діє і в інтересах ОСОБА_9, третя особа: Служба у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей департаменту праці і соціальної політики Харківської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HAH2G101270068 від 04.07.2007р. в розмірі 57268,83 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру загальною площею 45,50 кв. м., житловою площею 30,70 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки № НАН2С101270068 від 04.07.2007 р.. Сума заборгованості 57268,83 доларів США, в рахунок якої звернено стягнення на предмет іпотеки, утворилась у звязку з порушеннями зобовязань за зазначеним кредитним договором станом на 30.09.2014р.

Однак, в даному позові, який подано до суду 01 липня 2015р., позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за вищезазначеним кредитним договором в розмірі 75823,08 доларів США, що за курсом 22,92 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.04.2015 року складає 1737865,02 грн. станом на 15.04.2015р.

Таким чином, з урахуванням того, що рішенням Фрунзенського районного суду від 02.06.2015р. в рахунок заборгованості - 57268,83 доларів США станом на 30.09.2014р. звернено стягнення на предмет іпотеки, з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за період з 01.10.2014р по 15.04.2015р. з розрахунку графіку погашення кредиту в розмірі 2901,80 доларів США, що за офіційним курсом НБУ 22,92 станом на 15.04.2015р. складає 66509,26 грн.

Відповідно до п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором, оскільки при задоволенні позову відбудеться подвійне стягнення боргу за одним кредитним договором, що протирічить діючому законодавству.

Суд відмовляє в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, виходячи з наступного.

Кредитний договір № HAH2G101270068 від 04.07.2007, укладений між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2, був укладений з додержанням всіх істотних умов для договорів цього типу, в тому числі і законодавства про захист прав споживачів.

Згідно пункту 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно пункту 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, у разі виникнення спору щодо отримання сторонами кредитного договору індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави (підпункт «г» пункту 4 статті 5 Декрету про валютне регулювання) суд має виходити з того, що Національним банком України на виконання положень статті 11 цього Декрету, статті 44 Закону України «Про Національний банк України» в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року № 1429/10028). Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій). Таким чином, надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору.

Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір вважається укладеним якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 611, 612, 1050, 1054 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст. 10, 15, 60, 88, 158, 169, 209, 212, 214-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» ( рах. № 3111 МФО № 305299) заборгованість за кредитним договором № НАН2G101270068 від 04.07.2007 року у розмірі 66509,26 грн. (шістдесят шість тисяч пятсот девять грн.. 26 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» ( рах. № 3111 МФО № 305299) судовий збір в розмірі 69,92 грн. (шістдесят девять грн. 92 коп.) з кожного.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: