справа № 760/8854/16-ц
провадження № 2-о/760/262/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві, ухвалив таке рішення.

Позиції осіб, які беруть участь у справі:

16.05.2016 заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просила встановити факт смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в АР Крим.

Заявник має намір отримати свідоцтво про смерть встановленого зразка, відповідно до вимог законодавства України, однак при зверненні до Відділу реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві їй стало відомо, що вона не матиме змогу його отримати, оскільки надані нею документи про смерть видані органами, які знаходяться на тимчасово окупованій території, а тому не мають юридичної сили на території України.

На підтвердження цих обставин заявник надала такі докази: копію рішення Кіровського районного суду Автономної АР Крим від 16.08.2012 (а.с. 6), копію паспорта ОСОБА_2 серії НОМЕР_1, виданий Кіровським РВ ГУ МВС України в Криму 09.07.1999 (а.с. 7), копію медичного свідоцтва про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_2, яка видана Феодосійським відділенням державної бюджетної установи охорони республіки Крим «Кримське республіканське бюро судово-медичної експертизи» 21.03.2016 (а.с.8), копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2, серії НОМЕР_3, виданого Кіровським районним відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим 23.03.2016 (а.с. 9), копію листа начальника Солом'янського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гараміти Л. М. № 4427/03/04-38 від 11.05.2016 (а.с. 10).

У судове засідання заявник не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 17).

Заінтересована особа у судове засідання не з'явилась, однак надіслала лист, у якому просила розглядати справу без участі її представника та враховуючи фактичні обставини справи ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 16).

З'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2. Цей факт встановлений на підставі копії паспорта серії НОМЕР_4, виданого Кіровським РВ ГУ МВС України в Криму 09.07.1999 (а.с. 7).

Відповідно до рішення Кіровського районного суду Автономної АР Крим від 16.08.2012 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 24.08.1991 Льговською сільською радою Кіровського району Кримської АССР, актовий запис № 24, було розірвано. Після розірвання шлюбу за дружиною залишено прізвище, яке вона набула у шлюбі - ОСОБА_2 (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим Кіровським районним відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим 23.03.2016 (а.с. 9).

Причина смерті ОСОБА_2 - фібриляція передсердь. Алкогольна кардіоміопатія. Цей факт встановлений на підставі копії медичного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 004553, яке видано Феодосійським відділенням державної бюджетної установи охорони республіки Крим «Кримське республіканське бюро судово-медичної експертизи» 21.03.2016 (а.с. 8).

Відповідно до листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 11.05.2016 № 4427/03/04-38, ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки для підтвердження факту смерті ОСОБА_1 нею було пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 10).

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити з таких підстав.

Основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій є тимчасово окупованою територією.

За правилами статті 9 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

З матеріалів справи випливає, що свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 23.03.2016 було видано органом, місцезнаходження якого є тимчасово окупована територія України, а саме: с. Льговське, Кіровський район, АР Крим (а.с. 9).

Таким чином, вищезазначені обставини позбавляють заявника можливості отримати свідоцтво про смерть встановлено зразка.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Положення статті 17 Закону «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначають, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до пункту 1 розділу III «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», які затверджені наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є:

а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024;

б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024;

в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;

г) рішення суду про оголошення особи померлою;

ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;

д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів;

е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_2 проживав на тимчасово окупованій території, а саме: с. Льговське, Кіровський район, АР Крим, де ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, про що було видано медичне свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть.

Однак у зв'язку з тим, що відповідно до частини третьої статті 9 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вищезазначені документи є недійсними і не створюють правових наслідків на території Україні, заявник не може реалізувати своє право щодо отримання свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснив, що «суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника» (пункт 7).

Суд встановив, що заявник має намір отримати свідоцтво про смерть встановленого зразка, відповідно до вимог законодавства України.

Таким чином, вимоги заявника є правомірними.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 234 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 8 частини першої статті 256 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з частиною другою статті 256 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснив, що «в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право (пункт 1).

Таким чином, медичне свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 від 004553, яке видане Феодосійським відділенням державної бюджетної установи охорони республіки Крим «Кримське республіканське бюро судово-медичної експертизи» 21.03.2016 та свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3, видане Кіровським районним відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим 23.03.2016 є недійсними та не створюють правових наслідків на території України.

За таких обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки.

Крім цього, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення та заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт смерті, що має юридичне значення.

Отже є всі правові підстави для задоволення заяви про встановлення факту смерті.

У відповідності положень статті 49 ЦК, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, оскільки заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_2, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог заявника про встановлення факту смерті ОСОБА_2

За правилами статті 257-1 ЦПК ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Керуючись Законом «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Законом «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, які затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 N 52/5, статтею 49 ЦК, статтями 1, 4-8, 18, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223, 234, 256, 257-1 ЦПК, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві - задовольнити повністю.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в Автономній Республіці Крим.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко