Справа № 706/1272/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2016 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі :

головуючого - судді Олійника М.Ф.,

за участю секретаря Рибчинецької Я.А.,

прокурора Школьної А.В., відповідача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області цивільну справу за позовом прокурора Христинівського району Черкаської області в інтересах держави в особі ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Черкаській області до ОСОБА_1, ОСОБА_4 районної державної адміністрації Черкаської області про визнання недійсним правочину та повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі ОСОБА_3 управління Держземагенства у Черкаській області до ОСОБА_1, ОСОБА_4 районної державної адміністрації про визнання недійсним правочину та повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину.

Просив визнати договір оренди землі від 03.04.2007 р., який укладений між ОСОБА_4 районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 і зареєстрований у ОСОБА_4 районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 06.04.2007 р., недійсним; визнати протиправним та скасувати пункт 2 розпорядження ОСОБА_4 районної державної адміністрації № 22 від 06.02.2007 р., яким передано ОСОБА_1 в довгострокову оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 108,4114 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в адміністративних межах Зорянської сільської ради Христинівського району, з орендною платою в сумі 18443 грн. в рік; зобов'язати ОСОБА_1 повернути державі земельні ділянки сільськогосподарського призначення в адміністративних межах Зорянської сільської ради Христинівського району загальною площею 108,4114 га та стягнути з відповідачів в солідарному порядку судові витрати.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що земельна ділянка площею понад 100 га передана в оренду особі, яка субєктом спірних правовідносин бути не могла, без розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, без проведення державної експертизи землевпорядної документації та без урахування періоду ротації основної сівозміни, а розмір орендної плати за земельну ділянку державної власності визначено без проведення грошової оцінки.

Рішенням Христинівського районного суду від 26.02.2015 р. вказаний позов був задоволений повністю.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 21.04.2015 р. рішення суду першої інстанції було залишене без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.11.2015 р. рішення суду першої інстанції, ухвала апеляційного суду скасовані, справу передано до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвалою суду від 11.02.2016 р. було замінено позивача ОСОБА_5 управління Держземагенства у Черкаській області на його правонаступника ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Черкаській області в порядку процесуального правонаступництва.

У судовому засіданні прокурор та представник позивача ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Черкаській області ОСОБА_6 підтримали позовні вимоги у повному обсязі та зазначили, що земельна ділянка передана ОСОБА_1 незаконно. Законом прямо передбачено, що земельні ділянки із земель державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не можуть бути передані в оренду фізичним особам без статусу субєкта підприємницької діяльності. ОСОБА_1 субєктом спірних правовідносин бути не міг, із заявою про надання в оренду 108,4114 га землі до ОСОБА_4 РДА не звертався, а земельні ділянки передані йому в оренду без розроблення документації із землеустрою, орендна плата визначена без встановлення нормативно - грошової оцінки землі та без визначення її розміру у відсотках від нормативної грошової оцінки, тому договір оренди є недійсним. З цих же мотивів підлягає скасуванню розпорядження ОСОБА_4 РДА, яке стало підставою для укладення договору, що оспорюється. Клопотання ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Черкаській області про поновлення строку позовної давності підлягає задоволенню, необхідно визнати поважними причини пропущення позовної давності та поновити строк позовної давності для звернення з позовом до суду.

Представник відповідача ОСОБА_4 РДА у судове засідання не зявився, хоча відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідачем були надані суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких він просив застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позову.

За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі представника відповідача ОСОБА_4 РДА.

Відповідач ОСОБА_1 та його представники у судовому засіданні позов не визнали повністю. Пояснили, що прокурор пропустив строк позовної давності, ОСОБА_1 міг бути стороною договору оренди, оскільки був головою ФГ «Атлант», а прямої заборони в законодавстві щодо отримання громадянином в оренду землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва немає, всі істотні умови спірного договору відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» чітко виписані у договорі, а орендна плата визначена відповідно до діючого на той час законодавства. Крім того, 31.05.2011 р. тимчасовим договором були визначені зміни до договору та орендна плата збільшена до 69089,17 грн., а в 2013 р., відповідно до п. 13 договору оренди землі орендну плату було скориговано на коефіцієнт індексації в розмірі 1,756, внаслідок чого орендна плата збільшилась до 121320,58 грн. Вказаний тимчасовий договір нотаріального посвідчення не потребує, оскільки відповідно до вимог ст. 36 спірного договору таке посвідчення не вимагається. Відсутність проекту землеустрою не може бути підставою для визнання договору недійсним, оскільки такий проект не є істотною умовою договору оренди. Виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок законодавець не вимагав, а долучені до договору оренди додатки є технічною документацією із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Спірним розпорядженням жодних прав будь-якої особи не порушено, будь-яких порушень порядку видачі розпорядження не існує, тому законних підстав про визнання його недійсним немає. Клопотання, яке стало підставою для подання позову, суперечить вимогам Закону, оскільки інспекція не мала права звертатися з відповідним клопотанням ні до облдержадміністрації, ні до прокуратури та не мала права складати клопотання на підставі звернення неіснуючого громадянина.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що 10.10.2006 р. ОСОБА_1 звернувся із заявою до Христиніської РДА про надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення для закладки плодового саду площею 97 га в адміністративних межах Зорянської сільської ради Христинівського району терміном на 25 років.

Розпорядженням голови ОСОБА_4 РДА № 266 від 14.11.2006 р. ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації для укладення договору оренди земельної ділянки площею 97 га, з уточненням площі земельної ділянки, для закладки плодового саду, розміщеної в адміністративних межах Зорянської сільської ради Христинівського району.

На виконання розпорядження № 266 від 14.11.2006 р. технічна документація не виготовлялася та на затвердження не подавалася, договір оренди не укладався.

06.02.2007 р. головою ОСОБА_4 РДА видано розпорядження № 22, пунктом 2 якого ОСОБА_1 передано у довгострокову оренду терміном на 25 років земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 108,4114 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщену в адміністративних межах Зорянської сільської ради Христинівського району, з орендною платою 18443 грн. в рік.

03.04.2007 р. між ОСОБА_4 РДА та ОСОБА_1 був укладений договір оренди земельних ділянок в адміністративних межах Зорянської сільської ради Христинівського району площею 96,3195 га та 12,0919 га, загальною площею 108,4114 га строком на 25 років, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 районного нотаріального округу та зареєстрований у ОСОБА_4 районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 06.04.2007 р. за №01.

Згідно з п. 9 договору оренди орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 18443 грн. Орендна плата сплачується орендарем, за згодою сторін, щомісячно до 1-го числа наступного місяця.

За умовами пункту 15 договору земельна ділянка передана в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Як невідємні частини до договору оренди приєднані плани земельних ділянок, кадастрові плани земельних ділянок, акти визначення меж земельних ділянок в натурі від 11.01.2007 р., акт приймання передачі земельної ділянки від 03.04.2007 р.

31.05.2011 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 РДА підписали тимчасовий договір про внесення змін до договору оренди від 03.04.2007 р., за умовами якого збільшено розмір орендної плати до 69089,17 грн. в рік та вказано про неможливість внесення нотаріально посвідчених змін до основного договору та їх державної реєстрації у звязку із тривалим терміном виготовлення технічної документації із землеустрою по даній земельній ділянці.

Тимчасовий договір нотаріально не посвідчений та у визначеному законом порядку не зареєстрований.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець 18.11.2010 р.

Предметом спору у справі є вимога про визнання незаконним розпорядження

ОСОБА_4 РДА щодо передачі в оренду земельної ділянки у звязку з порушенням органом виконавчої влади норм діючого земельного законодавства та, як наслідок, визнання недійсним договору оренди землі, що укладений на підставі цього розпорядження, та зобовязання повернути державі земельні ділянки.

Відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом та ЦК України, Законами України «Про оренду землі», «Про оцінку земель», «Про плату за землю», «Про землеустрій», іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За змістом ч.1 ст.22 ЗК України в редакції, чинній на час укладення оспорюваного правочину, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської, науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури або призначені для цих цілей.

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Зазначеній нормі кореспондують вимоги ст. 93 ЗК України, за змістом якої право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Порядок використання земельних ділянок, наданих в оренду для товарного сільськогосподарського виробництва, спрямований на ведення такого виробництва на ринкових товарних засадах, коли продукти виробляються не для власного споживання виробника, а для продажу, тобто споживання іншими членами суспільства.

Серед товарних форм ведення сільськогосподарського виробництва земельне законодавство визначає фермерські господарства та сільськогосподарські кооперативи. Правовий режим використання земельних ділянок за такими формами товарного сільськогосподарського виробництва, окрім ЗК України, визначається спеціальними законами - «Про фермерське господарство» та «Про сільськогосподарську кооперацію».

Враховуючи зазначені положення законодавчих актів України та наявні у справі докази, суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 статусу підприємця на час укладення не мав, підприємницьку діяльність на переданій в оренду земельній ділянці не здійснював, тобто товарним сільськогосподарським виробництвом не займався, а тому земельна ділянка ОСОБА_1 як фізичній особі передана в оренду всупереч нормам закону.

Твердження відповідача ОСОБА_1 про здійснення товарного сільськогосподарського виробництва у формі ФГ «Атлант» спростовуються свідоцтвом про державну реєстрацію, відповідно до якого ФГ «Атлант» утворено у 1997 р., та даними податкової звітності, відповідно до яких ФГ «Атлант» упродовж 2007 2010 років господарську діяльність не здійснювало.

За змістом статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, визначеними щодо неї правами.

Порядок передачі земельних ділянок в оренду врегульовано ст. 124 ЗК України, частина перша якої визначає, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки, за проектами відведення та в порядку, встановленому статтями 118, 123 ЗК України.

Статтями 118, 123 ЗК України унормовано, що особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування із земель державної або комунальної власності, звертається з відповідною заявою до районної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до ст. ст. 20, 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості).

Порядок складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Передача земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 108,4114 га фізичній особі відповідачем ОСОБА_4 РДА вчинена за відсутності заяви ОСОБА_1, документації із землеустрою, розпоряджень ОСОБА_4 РДА про надання дозволу на її виготовлення та затвердження.

Суд не погоджується з доводами відповідача ОСОБА_1 про те, що приєднані до договору оренди такі невідємні додатки як плани земельних ділянок, кадастрові плани земельних ділянок, акти визначення меж земельних ділянок в натурі від 11.01.2007 р., акт приймання - передачі земельної ділянки від 03.04.2007 р., є технічною документацією із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на земельну ділянку, у звязку з тим, що згідно зі ст. ст. 1, 25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою - це затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності. Документація із землеустрою розробляється у вигляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації.

Неспроможною також є позиція відповідача ОСОБА_1 про те, що на момент отримання в оренду земельних ділянок їх межі було визначено в натурі, а тому необхідності у виготовленні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не було.

Як встановлено судом, 10.10.2006 р. ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_4 РДА із заявою про надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення для закладки плодового саду площею 97 га в адміністративних межах Зорянської сільської ради Христинівського району терміном на 25 років.

Розпорядженням голови ОСОБА_4 РДА № 266 від 14.11.2006 р. ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації для укладення договору оренди земельної ділянки площею 97 га для закладки плодового саду, розміщеної в адміністративних межах Зорянської сільської ради Христинівського району. При цьому субєкт владних повноважень, зважаючи на невизначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), вказав у розпорядженні, що її площа підлягає уточненню.

Поряд з цим, 06.02.2007 р. пунктом 2 розпорядження № 22 відповідачу ОСОБА_1 за відсутності будь якої документації із землеустрою в оренду передані дві земельні ділянки площею 96,3195 га та 12,0919 га.

За змістом частин 1 та 4 статті 21 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, не може бути меншою за розмір земельного податку, що встановлюється Законом України «Про плату за землю», та перевищувати 10 відсотків їх нормативної грошової оцінки.

Постановою Кабінету Міністрів України № 220 від 03.03.2004 р. затверджено типову форму договору оренди землі та визначено, що при укладенні договору оренди землі сторони повинні визначитись щодо розміру орендної плати: грошової - у гривнях із зазначенням способів внесення за земельні ділянки приватної власності, а за земельні ділянки державної або комунальної власності також із зазначенням відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки або розміру земельного податку.

Статтями 5, 13, 20 Закону України «Про оцінку земель» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) визначено випадки обов'язкового проведення грошової оцінки земельних ділянок. Так, нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі: визначення розміру земельного податку, визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

В порушення зазначених вимог законодавства ОСОБА_4 РДА ОСОБА_1 надано в оренду земельні ділянки без проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а орендну плату встановлено без нормативної грошової оцінки та без визначення її розміру у відсотках від нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

За змістом статті 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» у судовому порядку скасовуються розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства.

Пункт 2 розпорядження голови ОСОБА_4 РДА № 22 від 06.02.2007 р. є протиправним та підлягає скасуванню, зважаючи на те, що ОСОБА_1 передано в користування на умовах оренди земельні ділянки як фізичній особі, яка субєктом спірних відносин бути не може, без документації із землеустрою, без проведення нормативної грошової оцінки землі та без визначення розміру орендної плати у відсотках від нормативної грошової оцінки.

За загальним правилом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1- 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

На підставі статті 215 ЦК України недійсними можуть визнаватися не лише правочини, які не відповідають ЦК України, а й такі, що порушують вимоги інших законодавчих актів України, указів Президента України, постанов Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, виданих державними органами, у тому числі відомчих, зареєстрованих у встановленому порядку.

Оскільки оспорюваний договір оренди земельних ділянок укладений на підставі розпорядження, прийнятого всупереч вимогам законодавства, то наявні підстави для визнання такого договору недійсним відповідно до вимог ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 ЦК України.

Доводи відповідача ОСОБА_1 про відсутність у прокурора законних підстав для звернення з позовом до суду у звязку з протиправністю дій державної інспекції сільського господарства у Черкаській області щодо внесення клопотання в адресу Черкаської ОДА та подальшого його направлення до прокуратури Черкаської області для вжиття заходів прокурорського реагування спростовані постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 12.11.2014 р. у справі № 823/2993/14 за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій державної інспекції сільського господарства у Черкаській області.

Суд також вважає, що клопотання ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Черкаській області про поновлення строку позовної давності підлягає задоволенню, причини пропущення позовної давності слід визнати поважними та поновити строк позовної давності для звернення з позовом до суду з таких підстав.

За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком предявлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими субєктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу).

При цьому, як у випадку предявлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі предявлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Статтею 36-1 Закону України «Про прокуратуру», який був чинним на час звернення прокурором до суду, та частиною другою статті 45 ЦПК України передбачено право прокурора з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді в межах повноважень, визначених законом, звертатися до суду з позовною заявою, брати участь у розгляді справ за його позовом тощо.

Згідно із ч. 1 ст. 46 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до статті 45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обовязки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду.

Прокурор, який бере участь у справі, має обовязки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Частиною 5 статті 267 ЦК України визначено можливість поновлення судом строків позовної давності при наявності для того поважних причин.

Повноваженнями клопотати про поновлення строку позовної давності наділений позивач у справі носій порушеного права (інтересу).

ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Черкаській області надало до суду відповідну заяву, зазначивши, що стороною оспорюваного договору не виступало, повноваження по розпорядженню землями сільськогосподарського призначення державної власності до нього перейшли із січня 2013 року, а тому захистити інтерес держави у судовому порядку позивач раніше змоги не мав. Про існування договору, вимога про визнання недійсним якого розглядається, позивачу стало відомо з матеріалів Державної інспекції сільського господарства у Черкаській області, переданих до органів прокуратури у червні 2014 р.

Зазначені у клопотанні причини порушення строків звернення до суду ГУ Держземагенства у Черкаській області є поважними, а тому строк для звернення з позовом до суду підлягає поновленню.

Доказів того, що прокурору упродовж 2007 - 2013 років було відомо про порушення інтересів держави при прийнятті оскаржуваного розпорядження та укладенні оспорюваного договору оренди землі, суду не надано. Копії подань прокурора району в адресу відповідача ОСОБА_4 РДА, що вносились у 2007, 2010, 2013 роках, факту пропуску строків позовної давності не доводять.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову. Відповідачі належними доказами не спростували доводи прокурора, який звернувся з вказаним позовом до суду, відтак його позовні вимоги є обґрунтованим, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідачів в дохід державного бюджету підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. ст. 203 ч.1, 215 ч.1, 256, 261, 267 ч.5 ЦК України, ст. ст. 93, 118, 123, 124 ЗК України, ст. ст. 1, 21 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 1, 20, 25, 50 Закону України «Про землеустрій», ст. ст. 5, 13, 20 Закону України «Про оцінку земель», ст. 45 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ст.ст. 45 ч.2, 46 ч.1, 60, 88 ч.3, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов прокурора Христинівського району Черкаської області в інтересах держави в особі ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Черкаській області до ОСОБА_1, ОСОБА_4 районної державної адміністрації Черкаської області про визнання недійсним правочину та повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, задовольнити повністю.

Визнати договір оренди землі від 03.04.2007 року, який укладений між ОСОБА_4 районною державною адміністрацією Черкаської області та ОСОБА_1 і зареєстрований у ОСОБА_4 районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 06.04.2007 року, недійсним.

Визнати протиправним та скасувати пункт 2 розпорядження ОСОБА_4 районної державної адміністрації Черкаської області № 22 від 06.02.2007 року, яким передано ОСОБА_1 в довгострокову оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 108,4114 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в адміністративних межах Зорянської сільської ради Христинівського району Черкаської області, з орендною платою в сумі 18443 гривні в рік.

Зобов'язати ОСОБА_1 повернути державі земельні ділянки сільськогосподарського призначення в адміністративних межах Зорянської сільської ради Христинівського району Черкаської області загальною площею 108,4114 (сто вісім цілих чотири тисячі сто чотирнадцять десятитисячних) гектарів.

Клопотання ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Черкаській області про поновлення строку позовної давності задовольнити.

Визнати поважними причини пропущення позовної давності та поновити строк позовної давності для звернення з позовом до суду.

Стягнути на користь держави з ОСОБА_1, ОСОБА_4 районної державної адміністрації Черкаської області в солідарному порядку судові витрати в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Христинівський районний суд Черкаської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення (отримання копії) рішення апеляційної скарги.

Суддя: М.Ф. Олійник