АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/9072/15-ц 22-ц/774/1500/К/16
Справа № 214/9072/15-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/1500/К/16 інстанції - Хомініч С.В.
Категорія 50 (IV) Доповідач - Митрофанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Митрофанової Л.В.,

суддів - Зубакової В.П., Михайлів Л.В.,

із секретарем - Гладиш К.І.,

за участю -представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 10 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 03 липня 2004 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох спільних дітей - дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 10 березня 2016 року, в якому виправлено описки ухвалами цього ж суду від 18.04.2016 року та від 30.06.2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму громадян щомісяця до досягнення повноліття дитиною, починаючи з 16.12.2015 року.

Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) на обох дітей або у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. на кожну дитину, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, вважає, що судом, при визначенні розміру аліментів, не враховано те, що на час розгляду справи і до теперішнього часу він офіційно не працює та знаходиться у скрутному матеріальному становищі, та може сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідач вказує, що визначений судом розмір аліментів, на його думку, є значно завищеним та визначений без урахування, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік», прожитого мінімуму для дітей віком від 6-ти до 18 років.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги і заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 03.07.2004 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двоє неповнолітніх дітей - дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4, 7, 8), які проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 180-182, 191 СК України та виходив з того, що відповідач є батьком дітей та зобов'язаний утримувати їх до досягнення ними повноліття.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно необхідності стягнення аліментів з відповідача на користь позивачка з огляду на наступне.

Так, ст. 180 СК України покладає обов'язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо обов'язку відповідача та наявності у нього можливості утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року надано роз'яснення, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року з відповідними змінами, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших підстав, що мають істотне значення, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як убачається із матеріалів справи та пояснень сторін, відповідач ОСОБА_2 є працездатним, однак офіційно не працює, інших утриманців не має.

Докази того, що платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, або частину доходу отримує в натурі, у справі відсутні.

На думку колегії суддів, визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути на утримання дітей, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, ураховуючи те, що відповідач офіційно ніде не працює, не перебуває на обліку в центрі зайнятості та відповідачем не надано доказів щодо неможливості сплачувати аліменти на утримання дітей, а також щодо перебування на його утриманні інших дітей або непрацездатних батьків, наявність у нього перешкод для працевлаштування (інвалідність, хвороба тощо), правильно визначив,що аліментина утримання дітей мають стягуватись у частині всіх видів заробітку (доходів) відповідача.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_4 щодоне врахування судом того, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі, є безпідставними, оскільки норми ч. 1 ст. 184 СК України, застосовуються, тільки якщо особа, з якої стягуються аліменти має нерегулярний мінливий дохід або частину доходу одержує в натурі.

Проте, жодних доказів на підтвердження того, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід і частину доходів одержує в натурі останнім не надано.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що він офіційно не працює, знаходиться у скрутному матеріальному становищі, не можуть бути взятими до уваги колегією суддів, оскільки як зазначено вище, аліменти на неповнолітню дитину у даному випадку мають стягуватись у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, який обчислюється відповідно до вимог чинного законодавства, при цьому 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку - це мінімальний розмір аліментів, визначений діючим законодавством.

Відповідач є здоровою та працездатною людиною, має можливість працевлаштуватись та забезпечувати як свій рівень життя, так і мінімальний рівень життя своїх неповнолітніх дітей.

При цьому, відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що він не має змоги працевлаштуватись за станом здоров'я чи з інших причин.

Проте колегія суддів не може погодитися із розміром стягнутих судом першої інстанції аліментів, тому доводи апеляційної скарги відповідача заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.181, ч.1,2 ст.183 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі; частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При частковому задоволенні позову та стягненні з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) суд послався на п.п.15, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" якими роз'яснено, що відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження", він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Однак суд в протиріч вимогам ч1.ст.61 ЦПК України та наданих роз'яснень в зазначеній Постанові Пленуму Верховного Суду України не навів підстав та доказів стосовно задоволення позову про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини на кожну дитину.

На думку колегії суддів, з урахуванням обставин по справі та викладеного вище, стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 1/3 частини доходів відповідача, а судове рішення, як постановлене з порушенням матеріального та процесуального закону, відповідно до ч.1.п.4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини доходів відповідача на двох дітей до досягнення найстаршою дитиною повноліття, відповідно до вимог ч. 2 ст.183 СК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 9, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 10 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Кривий Ріг, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, на утримання неповнолітніх дітей - дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 грудня 2015 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття чи змін у майновому становищі сторін.

На підставі ст. 367 ЦПК України допустити рішення до негайного виконання в межах місячного платежу.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп. в дохід держави.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: