АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2016 року

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,

при секретарі Голубович С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні2009 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Просив:

1) Зобов'язати ОСОБА_2С спростувати поширені нею неправдиві відомості, що не відповідають дійсності та порочать честь, гідність, ділову репутацію позивача про те що він злодій, крадій, непорядна людина, яка розкрала майно та кошти ЖБК «Концертний-2», шляхом прилюдного спростування цих відомостей та вибачення перед позивачем на загальних зборах членів кооперативу ЖБК «Концерний-2», що знаходиться по вул. С. Крушельницької, 3а в м. Києві;

2) Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду в сумі 5000 грн.;

3) Зобов'язати ОСОБА_3 спростувати поширені ним неправдиві відомості, що не відповідають дійсності та порочать честь, гідність, ділову репутацію позивача про те що він злодій, крадій, непорядна людина, яка розкрала майно та кошти ЖБК «Концертний-2», шляхом прилюдного спростування цих відомостей та вибачення перед позивачем на загальних зборах членів кооперативу ЖБК «Концертний-2», що знаходиться по вул. С. Крушельницької, 3а в м. Києві;

4) Стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача моральну шкоду в сумі 5000 грн.;

Унікальний номер справи: 2-34/12
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6702/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Комаревцева Л.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
5) Зобов'язати ОСОБА_9 спростувати поширені ним неправдиві відомості, що не відповідають дійсності та порочать честь, гідність, ділову репутацію позивача про те що він злодій, крадій, непорядна людина, яка розкрала майно та кошти ЖБК «Концертний-2», шляхом прилюдного спростування цих відомостей та вибачення перед позивачем на загальних зборах членів кооперативу ЖБК «Концертний-2», що знаходиться по вул. С. Крушельницької, 3а в м. Києві ;

6) Стягнути з ОСОБА_9 на користь позивача моральну шкоду в сумі 5000 грн.;

7) Зобов'язати ОСОБА_4 спростувати поширені ним неправдиві відомості, що не відповідають дійсності та порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача, викладені в акті ревізійної комісії від 15.03.2003, де зазначається, що позивач використовував кошти кооперативу не за цільовим призначенням, а за значно завищеними тарифами, тобто розкрадав майно та кошти ЖБК «Концертний-2», шляхом прилюдного спростування цих відомостей та вибачення перед позивачем на загальних зборах членів кооперативу ЖБК «Концертний-2», що знаходиться по вул. С. Крушельницької, 3а в м. Києві;

8) Стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача моральну шкоду в сумі 5000 грн.;

9) Зобов'язати ОСОБА_6 спростувати поширені ним неправдиві відомості, що не відповідають дійсності та порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача, викладені в акті ревізійної комісії від 15.03.2003, де зазначається, що позивач використовував кошти кооперативу не за цільовим призначенням, а за значно завищеними тарифами, тобто розкрадав майно та кошти ЖБК «Концертний-2», шляхом прилюдного спростування цих відомостей та вибачення перед позивачем на загальних зборах членів кооперативу ЖБК «Концертний-2», що знаходиться по вул. С. Крушельницької, 3а в м. Києві ;

10) Зобов'язати ОСОБА_7 спростувати поширені ним неправдиві відомості, що не відповідають дійсності та порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача, викладені в акті ревізійної комісії від 15.03.2003, де зазначається, що позивач використовував кошти кооперативу не за цільовим призначенням, а за значно завищеними тарифами, тобто розкрадав майно та кошти ЖБК «Концертний-2», шляхом прилюдного спростування цих відомостей та вибачення перед позивачем на загальних зборах членів кооперативу ЖБК «Концертний-2», що знаходиться по вул. С. Крушельницької, 3а в м. Києві;

11) Зобов'язати ОСОБА_5 спростувати поширені ним неправдиві відомості, що не відповідають дійсності та порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача, викладені в акті ревізійної комісії від 15.03.2003, де зазначається, що позивач використовував кошти кооперативу не за цільовим призначенням, а за значно завищеними тарифами, тобто розкрадав майно та кошти ЖБК «Концертний-2», шляхом прилюдного спростування цих відомостей та вибачення перед позивачем на загальних зборах членів кооперативу ЖБК «Концертний-2», що знаходиться по вул. С. Крушельницької, 3а в м. Києві;

В процесі розгляду справи, судом було прийнято доповнення до позовної заяви в порядку ст. 31 ЦПК України від 28.05.2009 року (том 1 а.с.183-163), з залученням до участі у справі ОСОБА_8, яку позивач просив:

12) зобов'язати спростувати поширені нею неправдиві відомості, що не відповідають дійсності, порочать честь, гідність та ділову репутацію, викладені в заяві від 09.04.2004 до Прокуратури Дарницького району м. Києва від 15.05.2006, а саме « що … протокол, загальних зборів членів ЖБК «Концертний-2» від 21.12.1997, який ОСОБА_12 пред'являє до різних інстанцій, підтверджуючи свої повноваження підроблений. Також під цим протоколом стоїть не мій підпис» шляхом спростування цих відомостей та вибачення перед позивачем на загальних зборів членів ЖБК «Концертний-2» що знаходиться по вул. С. Крушельницької, 3а в м. Києві;

Ухвалою судді Дарницького районного суду міста Києва від 13.12.2012 (том 3 а.с. 109) провадження в частині позовних вимог до ОСОБА_9 - закрито у зв'язку зі смертю останнього.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.03.2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11.03.2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 змінити та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги до них задовольнити, зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спростувати поширені ними завідомо неправдиві відомості, які нанесли йому моральні страждання та порочать його честь, гідність та ділову репутацію, викладені в чисельних заявах до правоохоронних органів та народного депутата ОСОБА_13 в частині нанесення позивачем фінансових збитків кооперативу в розмірі 16245, 28 грн. та скоєння злочинів за ст. 190, ч. 4 ст.191, ч. 5 ст. 365, ч. 2 ст. 364 КК України шляхом спростування поданої вказаними відповідачами до правоохоронних органів зазначеної вище неправдивої інформації на дошці оголошень будинку № 3, розташованого по вулиці С. Крушельницької у м. Києві

Також просить стягнути на його користь завдану ОСОБА_2 та ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 5000 грн. з кожного.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду є таким, що ухвалене з неповним з'ясуванням обставин у справі та порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 з 21.12.1997 року по 02.02.2003 року був головою правління ЖБК «Концертний-2» відповідно до протоколу № 1 загальних зборів членів ЖБК від 21.12.1997 року.

Відповідно до Акту про результати перевірки фінансово-господарської діяльності ЖБК «Концертний-2» від 15.03.2003 року, складеного ревізійною комісією у складі голови комісіїі - ОСОБА_4 та членів комісії ОСОБА_6 та ОСОБА_7, крім загальних порушень Статуту кооперативу і законодавства України ОСОБА_1 як головою ЖБК «Концертний-2», було виявлено фінансово-господарські порушення, які завдали збитків кооперативу у сумі 16 245, 28 грн.

26.02.2004 року прокурором Дарницького району м. Києва була порушена кримінальна справа №52-632 по факту заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою посадовими особами ЖБК «Концертний-2» за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Постановою слідчого СВ Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві Мельника О.П. від 30.06.2004 року в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ознаками злочинів, передбачений ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 364 КК України відмовлено за відсутністю в останнього складу злочинів.

Вищевказана постанова була скасована 18.11.2005 року та надано письмові вказівки про виконання ряду слідчих дій у вказаній кримінальній справі.

Постановою старшого слідчого СВ Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві Васюти Р.В. було ухвалено провести позапланову ревізію ЖБК «Концертний-2» за адресою: м. Київ, вул. Соломії Крушельницької, 3-а за період з 21.12.1997 року по 02.02.2003 року.

31.12.2007 року бухгалтером-ревізором ОСОБА_17 була проведена вибіркова ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності ЖБК «Концертний-2».

Відповідно до акту, складеного за результатами проведення ревізії, укладення наступних договорів суперечить умовам Примірного статуту та Статуту кооперативу:

1. договору №310 від 01.02.2002 року та перерахування 1500 грн. ПП НВП «Перспектива»;

2. договору № 45 від 14.12.2001 року та перерахування 14 000 грн. ПП НВП «Перспектива» ;

3. договору підряду № 31 від 03.09.2002 року та перерахування 12 523,20 грн. Мостозагону № 2 ВАТ «Мостобуд»;

Також актом встановлено, що голова правління ЖБК «Концертний-2» ОСОБА_1 не дотримувався Примірного статуту ЖБК, затвердженого ПостановоюРади Міністрів УРСР від 30.04.1985 р. № 186 та Статуту ЖБК «Концертний-2», затвердженого загальними зборами членів ЖБК 05.05.1998 року (протокол №2) і зареєстрований Харківською РДА в м. Києві 14.08.1998 року (реєстраційний № 16).

25.12.2007 року старшим слідчим СВ Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві Васютою Р.В. була винесена постанова про закриття провадження досудового слідства по кримінальній справі №52-632, порушеній по факту заволодіння майном ЖБК «Концертний-2» за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

ОСОБА_1 вважає, що результати перевірки ревізійної комісії, викладені в акті від 15.03.2003 року, які не відповідали дійсності та були такими, що порочили його честь, гідність та ділову репутацію, завдали йому значної моральної шкоди та погіршили стан його здоров'я, оскільки були розповсюджені серед мешканців будинку № 3-а по вул. Соломії Крушельницької у м. Києві. Розповсюдження вказаної неправдивої інформації призвело до надходження звинувачень на адресу позивача щодо розкрадання майна ЖБК та нанесення матеріальних збитків кооперативу, що зіпсувало ділову репутацію ОСОБА_1 серед мешканців будинку №3-а по вул. Соломії Крушельницької у м. Києві.

Як зазначає позивач, навіть після закриття кримінальної справи №52-632, порушеної за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, відповідачі продовжили знущатися на ним, поширювати наклепи шляхом розмов з мешканцями будинку щодо розкрадання грошових коштів кооперативу та несплати позивачем комунальних послуг.

Відповідно до ст.ст. 3,28 Конституції України визначено честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, кожен має повагу до його гідності. Разом з тим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Згідно ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація (ст. 201 ЦК України).

Відповідно до ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Відповідно до п. 18 Постанови ПВСУ «Про судову практику у справах про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.15 Постанови ПВСУ «Про судову практику у справах про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто/або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо,телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації, поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації є також вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших товарів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать честь, гідність фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до п. 17 Постанови ПВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 року, у порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішення органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішення про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом встановлено інший порядок оскарження.

Згідно абзацу 3, п. 17 Постанови ПВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 року, інформація, зазначена у позовній заяві, чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах може бути підставою для захисту честі, гідності чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі.

Окрім цього, відповідно до п. 16 Постанови ПВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 року усі відповідно до ст. 40 Конституції України мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатись до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мало місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації.

У випадку звернення особи до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003. Відповідно до вказаного рішення, викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов'язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мали на меті принижувати честь, гідність позивача, а їх звернення до правоохоронних органів та народного депутата ОСОБА_13 були спрямовані на захист своїх прав, які відповідачі вважали порушеними.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Позивачем не було надано ні в суді першої інстанції, ні при розгляду справи Апеляційним судом м. Києва жодних належним та допустимих доказів на підтвердження безпідставності звернення відповідачів до правоохоронних органів.

Відповідно до абз.2 п. 5 Постанови ПВСУ від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи та ділової репутації фізичної та юридичної особи», при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною. Тобто, в судовому порядку необхідно доводити той факт, що поширена інформація має характер або статус недостовірної, а потім ставити питання про її спростування.

Разом з тим, позивач в суді першої інстанції не ставив питання про визнання інформації недостовірною, а той факт, що проти ОСОБА_1 за заявами відповідачів не було порушено кримінальної справи не доводить ту обставину, що поширена в заявах про злочин інформація є недостовірною. Відповідачі викладали інформацію щодо ОСОБА_1 у листах, зверненнях та заявах з метою захисту, на їх думку, порушених прав, свобод та законних інтересів.

Що стосується вимог позивача в частині письмового вибачення перед позивачем відповідачами на дошці об'яв будинку по вул. С. Крушельницької №3 у м. Києві слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 26 Постанови ПВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 року, суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України.

За викладених обставин вимоги щодо письмового вибачення перед позивачем відповідачами на дошці об'яв будинку по вул. С. Крушельницької №3 у м. Києві не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно положень п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року, обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Разом з тим, позивач не надав суду першої інстанції належних доказів наявності такої шкоди та вини в цьому відповідачів, а тому суд першої інстанції надійшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про стягнення з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5000 грн. з кожного.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування апеляційної скарги та вважає, що за таких обставин підстави для її задоволення відсутні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Інші доводи апеляційної скарги недоведені та містяться лише на формальних міркуваннях.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: