Провадження №2/521/835/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" вересня 2016 р. Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Мазун І.А.

при секретарі - Бурдейному В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договорів про надання споживчого кредиту, визнання додаткової угоди до договору про надання споживчого кредиту, іпотечного договору недійсними, визначення грошової суми та зобов»язання прийняти грошову суму, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м.Одеси звернувся представник ОСОБА_1 з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору № 0, додаткової угоди № 1, кредитного договору №0 та договору іпотеки недійсними, в якому вказував на те, що 01.07.2008р. між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», було укладено договір про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтентної схеми погашення) №0, згідно якого банк надав позивачу грошові кошти в сумі 36 500,00 дол.США, тоді як ОСОБА_1 зобовязався повернути наданий кредит в повному обсязі не пізніше 02.07.2029 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 13,50 % річних.

01.07.2008 року між позивачем та ПАТ «УкрСиббанк» укладено додаткову угоду №1 до зазначеного договору.

01.07.2008 року між сторонами укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. Кредит надано у формі кредитної лінії, що надається траншами, ліміт якої є рівним 806,23грн., позивач зобовязався повернути кредит у повному обсязі та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 20,90 % річних.

В якості забезпечення виконання зобовязання ОСОБА_1 перед ПАТ «УкрСиббанк» за вказаними кредитними договорами між сторонами укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 зареєстрований в реєстрі за № 5510, згідно якого іпотекодавець передав Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1.

Згідно із п.п. 1.3.1 кредитного договору №0 за користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13,50 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов Договору.

Позивачем зазначено, що в день підписання договору співробітники банку, скористались тим, що він не має спеціальних знань в сфері банківської діяльності та дали йому підписати додаткову угоду № 1 до кредитного договору про зміну окремих пунктів договору та в додатку №2 до додаткової угоди співробітники банку приховали реальну процентну ставку в 15% річних та скоротили термін повернення кредиту на 10 місяців.

Відповідно до абзацу 4 п. 1.2.2 договору позичальник зобовязується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтентних платежів у розмірі 440, 00 (чотириста сорок) доларів США в день сплати ануїтентного платежу.

До позовної заяви в якості підтвердження своїх доводів додано висновок експертного економічного дослідження № 09/06 від 09.06.2015 року, з якого вбачається, що експертом вирахувано щомісячний платіж в розмірі 436 доларів 68 центів.

Експертом встановлено, що відповідно до п. 1.3 Договору про надання споживчого кредиту № 0, процентна ставка за користування кредитом складає 13,5 % річних, а відповідно до додатку №2 до договору від 01.07.2008 року № 0, реальна процентна ставка становить 15%. Відповідно до таблиці 1, сума платежів за страхування кредиту, відповідно до вимог п. 2.4.3 Іпотечного договору від 01.07.2008 року за весь період дії кредитного договору № 0 від 01.07.2008 року складає 16930,83 грн. .

З урахуванням платежів за надання супутніх послуг на користь третіх осіб, повязаних з страхуванням, розмір реальної процентної ставки за кредитом складає 17%.

Згідно з висновком експертного економічного дослідження № 09/06 від 09.06.2015 року у графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту (Додаток №2 до договору

№ 0 від 01.07.2008 року) по графі 8 вказано значення абсолютного значення подорожчання кредиту в доларах США у розмірі 73512,21. Дослідженням встановлено,що даний розмір встановлено з заниженням, так як сума значень граф 4,5 і 6 становить 87207,34 дол. США.

Посилаючись на викладене позивач просив постановити рішення, яким договір про надання споживчого кредиту № 0 від 01.07.2008 року, укладений між ним та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» визнати недійсним; договір про надання споживчого кредиту № 0 від 01.07.2008 року укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» визнати недійсним; додаткову угоду № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 01.07.2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» визнати недійсним; іпотечний договір укладений 01.07.2008 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» визнати недійсним, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 зареєстрований в реєстрі за № 5510, згідно якого іпотекодавець передав Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 24,8 кв. м., житловою площею 16,7 кв. м. визнати недійсним.

13.06.2016 року до суду від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог та була прийнята судом до розгляду.

У заяві представник просить позовну заяву викласти в новій редакції.

Відповідно до умов кредитного договору Банк надав кредит у формі кредитної лінії, що надається траншами, ліміт якої є рівним № 806,23 (вісімсот шість грн.) 23 коп., позивач зобовязався повернути кредит у повному обсязі та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 20.90 % річних. Згідно з п. 1.6 договору цільове призначення наданого в поточному році траншу транш надається для виконання зобовязань позичальника за договором страхування майна позичальника, яке надано останнім в забезпечення виконання зобовязань позичальника перед банком за кредитним договором 1, тобто за договором № 0 та за цим договором, що свідчить про те, що даний договір був укладений з метою забезпечення виконання основного зобовязання за кредитним договором № 0.

Іпотечний договір, укладений 01.07.2008 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за № 5510, згідно якого іпотекодавець передав Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 24,8 кв. м., житловою площею 16,7 кв. м. та договір про надання споживчого кредиту № 0 від 01.07.2008 року повинні бути визнані недійсними. Також просив визначити грошову суму, яку він має повернути банку в розмірі 6580дол. США та зобовязати ПАТ «УкрСиббанк» прийняти з ОСОБА_1 суму у розмірі 6580 (шість тисяч пятсот вісімдесят) доларів США з розстрочкою платежів на 32 місяці, за таких умов, що місячний платіж буде складати 200 доларів США.

В судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала та відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, з підстав викладених у запереченні на позовну заяву та поясненнях, наданих суду.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що згідно з умовами Договору про надання споживчого кредиту № 0 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) від 01.07.2008р. АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») надав ОСОБА_1 кредит в сумі 36 500,00 дол.США строком з 01 липня 2008 року по 02 липня 2029 року. Відповідно до абзацу 4 п. 1.2.2 Розділу 1 Договору позичальник зобовязується повернути суму кредиту та сплатити проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 440,00 (Чотириста сорок) доларів США 00 цент. в день сплати ануїтетних платежів. Розмір ануїтетних платежів може змінюватись у випадку зміни процентної ставки згідно із п.п. 1.3.1, 10.2 цього Договору. Згідно п. 1.3.1 Договору за користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13,50 % річних. Кредит надається Позичальнику для його особистих потреб (безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконання обовязків найманого працівника), а саме на: придбання однокімнатної квартири за адресою: м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, б. 57, кв. 4, що прописано в п. 1.4 спірного договору.

Крім того, 01.07.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та громадянином ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 01.07.2008 року.

Пунктом 1.1 Додаткової угоди №1 передбачено, що сторони погодили додати до договору Додаток №2 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту».

01 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та громадянином ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 у формі кредитної лінії, що надається траншами, ліміт якої є рівним 806,23 (вісімсот шість гривень 23 коп.), та сплатити плату за користування кредитом у порядку та на умовах зазначених у Договорі.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківський кредит це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будьяка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст.525,526,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Згідно зі ст.ст.627,628,629 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, зміст договору становить умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 10.13 Договору про надання споживчого кредиту № 0 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) передбачено, що підписанням даного Договору позичальник підтвердив, що «….. повністю розуміє та вважає справедливими щодо себе всі умови Договору, свої права та обов'язки за Договором і погоджується з ними, перед підписанням даного Договору Позичальник отримав інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»…….», тобто на момент підписання між сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов цього кредитного договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше на встановлено цим параграфом і не виходить із суті кредитного договору.

Таким чином, кредитний договір породжує певні взаємні права та зобов'язання між сторонами, що його уклали.

Відповідно до п. 1.5 Договору про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № 3700 у Банку, код Банку (МФО) 351005.

Свої зобов'язання Відповідач виконав у повному обсязі, Позивачу було надано суму кредиту у розмірі 36500,00 доларів США, факт отримання кредитних коштів позивачем не заперечувався у судовому засіданні.

Згідно з ч. 1ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню.

Відповідно до п. 1.2.2 Договору про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) позичальник зобов'язався повернути кредит у повному обсязі не пізніше 02.07.2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору та/або умов відповідної угоди сторін. Позичальник зобов'язався повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 440,00 доларів США в день сплати ануїтетних платежів в строки визначені договором.

Судом встановлено, що протягом 68 місяців строку дії кредитного договору, а саме з 01.07.2008 року по 03.03.2014 року включно, позивач своєчасно щомісячно сплачував ануїтетний платіж у розмірі 440,00 доларів США, що підтверджується Довідкою-розрахунком заборгованості за кредитом ОСОБА_1 на 18.02.2015 року за кредитним договором № 0 від 01.07.2008 року в рахунок погашення заборгованості за кредитом та відсотків за його користування.

Пунктом 1.6 Договору про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) сторони погодили наступну черговість погашення заборгованості позичальника за Договором:

1) прострочені комісії (якщо буде мати місце прострочення);

2) строкові комісії;

3) прострочені проценти (якщо буде мати місце прострочення);

4) строкові проценти;

5) прострочена сума основного боргу (якщо буде мати місце прострочення);

6) строкова сума основного боргу;

7) штрафні санкції за Договором.

По заяві ОСОБА_1 експертом аудиторської фірми «Аудит ЮБК» ОСОБА_3 складено експертний висновок № 09/06 від 09 червня 2015 при дослідженні договору від 01.07.2008 року № 0 про надання споживчого кредиту, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») і ОСОБА_4. У висновку експерта зазначено, що розрахунок щомісячного ануїтетного платежу в розмірі 440 доларів США відповідно до умов договору розраховано неправильно. Відповідно до графіку погашення кредиту, розраховану експертом, останній платіж повинен був здійснюватись у червні 2029 року, а не у липні 2028 року, та місячний платіж складає 436,68 дол. США, а не 440 дол. США. Суму заборгованості по тілу кредиту, відсоткам та пені по кредитному договору № 0 розраховано неправильно. Експерт станом на 18.02.2015 року підтверджує залишок непогашеної суми кредиту у розмірі 33634,38 дол. США, залишок непогашеної суми відсотків за користування кредитом у розмірі 4394,69 дол. США. Експерт підтверджує суму пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом по договору № 0 від 01.07.2008 року у розмірі 387,74 дол. США і суму пені за просрочення сплати тіла кредиту по договору № 0 від 01.07.2008 року у розмірі 72,89 дол. США. Розмірі реальної процентної ставки за кредитом до договору від 01.07.2008 року № 0, складає 17%. Експертом встановлено абсолютне значення подорожчання кредиту по Договору № 0 від 01.07.2008 року у розмірі 87207,34 дол. США, а не 73512,21 дол. США.

Експертом проводилось дослідження на підставі таких документів:

Копія кредитного договору від 01.07.2008 року № 0 надання споживчого кредиту ;

Додаткова угода № 1 до Договору від 01.07.2008 року № 0;

Копія договору від 01.07.2008 року № 0 надання споживчого кредиту ;

Копія іпотечного договору ;

Копія позовної заяви;

Копія довідки-розрахунку;

Додаток №2 Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_3 підтримав свій висновок, пояснивши, що банком дійсно неправильно було розраховано розмір щомісячного ануїтетного платежу, суму заборгованості та встановлено абсолютне значення подорожчання кредиту.

Під час розгляду справи представником позивача та позивачем клопотання про призначення судової економічної експертизи не заявлялись.

Зазначений експертний висновок № 09/06 від 09.06.2015 року приймається судом в якості письмового доказу до позовної заяви.

Відповідно до ст.66 ЦПК України висновок експерта докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач посилався на висновок експерта як на такий, що підтверджує обставини, на які він посилається та зазначає, що виходячи з розрахунків зроблених експертом залишок по сплаті за кредитом № 0 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) від 01.07.2008 року складає 6580,00 дол. США.

Проте, суд не може погодитися з такою думкою позивача та його представника, оскільки відповідно до розрахунку наданого у судовому засіданні представником банку встановлено, що станом на 18.02.2015 року залишок заборгованості становить за кредитом 33,472.10 доларів США та заборгованість за відсотками 4,175.00 дол. США. Вказана сума зазначена в заочному рішенні Малиновського районного суду м.Одеси від 21.04.2015р., яке в теперішній час знаходиться на розгляді в Апеляційному суді Одеської області.

Окрім цього, судом враховано, що з квітня 2014 року Позивачем не здійснювались платежі в рахунок погашення заборгованості та відсоткова ставка вираховувалась в подвійному розмірі, а саме 27 % (п.10.2). Факт прострочення виконання зобовязання за договором Позивач не заперечував та погодився з нарахуванням подвійної відсоткової ставки за таке прострочення.

У судовому засіданні представник відповідача пояснила, що у Додатку № 2 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» до Договору про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) була допущена механічна помилка, проте в графі «Погашення основної суми кредиту, дол. США», сума, яку необхідно повернути позичальнику відповідає фактично отриманими коштами, а саме 36 500,00 доларів США.

Слід також урахувати, що договором № 0 від 01.07.2008 року передбачена ануїтетна схема погашення. У розрахунках наданих Банком вбачається, що до моменту прострочення заборгованості з боку Позивача, сума щомісячного ануїтетного платежу не змінювалась з урахуванням плати за відсотками та за кредитом становила 440,00 дол. США.

Щодо розрахунку відсотків за договором, слід зазначити наступне. Відповідно до п. 1.3.3 нарахування процентів за цим Договором здійснюється щомісяця у два етапи за методом «30/360» відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Етапи нарахування процентів визначаються як:

В останній робочий день поточного місяця:

За період з дня фактичного надання кредиту по останній календарний день місяця включно (в місяць фактичного надання кредиту):

З дня сплати ануїтетного платежу у поточному місяці по останній календарний день місяця включно (в останні місяці):

В день сплати ануїтетного платежу з першого календарного дня поточного місяця по день, що передує дню сплаті ануїтетного платежу (день сплати ануїтетного платежу в розрахунок не включається).

Проценти нараховуються на суму кредиту, що надана Банком Позичальнику і ще не повернута останнім у власність Банку відповідно до умов Договору.

Підпунктом д пункту 2 частини 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

Судом встановлено, що у відповідності до п. 10.13 Договору перед підписанням даного Договору Позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, суд дійшов висновку, що Відповідачем дотримано усіх вимог законодавства на момент укладання спірних правовідносин.

Згідно з частиною 1 статті 638 та частиною 1 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Законодавець пов'язує момент укладення договору з моментом передання грошей у випадку укладення договору позики (стаття 1046 ЦК України). Однак кредитні догови, спір щодо яких вирішується у справі, є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору.

Отже, будь-які посилання позивача не може бути підставою для визнання кредитного договору недійсним, оскільки кредитний договір є укладеним з моменту досягнення його сторонами (ОСОБА_1 та Банком) в письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору. Правове значення для вирішення питання про визнання кредитного договору недійсним має додержання його сторонами вимог закону саме при його укладанні, а не виконанні.

Оспорювані договори підписані саме ОСОБА_1, що він не заперечує.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вказане передбачено положеннями ст. 217 ЦК України яка визначає, що недійсність окремих частин правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому.

Кредитним договором (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) № 0 від 01.07.2008 року передбачені гарантії його виконання, зокрема позичальник підтвердив, що повністю розуміє всі умови договору, свої права та обов'язки за договором і погоджується з ними. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання у розумінні вимог статті 617 ЦК України.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами, оскільки це прямо передбачено статтею 629 ЦК України.

Статтями 626, 627 Цивільного Кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст. 628 ЦК України. Підписанням кредитного договору позичальник свідчив, що повністю розуміє всі умови договору, свої права та обов'язки за договором і погоджується з ними.

Договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. (ч.1ст.626 ЦК України).

Таким чином, аналізуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст. ст.203, 215, 216, 526, 574, 575, 638, 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України, ст.ст. 58, 59, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договорів про надання споживчого кредиту, визнання додаткової угоди до договору про надання споживчого кредиту, іпотечного договору недійсними, визначення грошової суми та зобов»язання прийняти грошову суму залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Малиновського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на протязі 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН