Номер провадження: 22-ц/785/253/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого Сватаненка В.І.

суддів Артеменка І.А., Черевка П.М.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 «Про зобовязання вчинити певні дії», за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

06.02.2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом, по якому просила зобовязати КП «БТІ» ОМР внести виправлення у технічний паспорт від 03.04.2014 року на житловий будинок № 3 по 5-му Налічному провулку в м. Одесі в частині зазначення року побудови житлового будинку під літ. «Б» замість його забудови 1939, 1990-1991 роки на рік забудови 1999 рік, а також просить визнати таким, що не відповідає дійсності розрахунок ідеальних часток у вказаному житловому будинку, проведеного відповідачем 22.04.2014 року за № 9533.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилалась на те, що відповідач при виготовленні технічного паспорту на житловий будинок № 3, по 5-ому Налічному провулку в м. Одесі, співвласником якого вона є, помилково зазначив, що житловий будинок під літ. «Б» був переобладнаний у 1939, 1990-1991 роках. У подальшому, за замовленням ОСОБА_3 відповідачем було проведено перерахунок ідеальних часток у вказаному житловому будинку в звязку з розглядом Суворовським районним судом м. Одеси цивільної справи, до розрахунку якого було включено житловий будинок під літ. «Б», який на думку позивача є самочинним, так як був побудований у 1999 році. Наявність даних обставин порушує права позивача у визначені частки на житловий будинок.

Позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник КП «БТІ» ОМР предявлені позовні вимоги не визнала та зазначила, що технічний паспорт був виготовлений на замовлення ОСОБА_3, яка під час проведення останньої інвентаризації зазначила, що житловий будинок під літ. «Б» був побудований у 1990-1991 роках, у звязку з чим інженером і були внесені такі відомості до технічного паспорту зі слів ОСОБА_3

Треті особи до суду не зявились, будучи сповіщеними належним чином.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28.10.2015 року позов задоволений частково, зобовязано КП «БТІ» ОМР внести до інвентаризаційної справи по житловому будинку № 3 по 5-ому Налічному провулку в м. Одесі виправлення, зазначивши рік побудови житлового будинку, позначеного в технічному паспорті від 03.04.2014 року під літерою «Б» - «1999 р.». В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено; стягнуто з КП «БТІ» ОМР на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 243,60 грн.

01.12.2015 року ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на вказане рішення районного суду в частині зобовязання КП «БТІ» ОМР внести виправлення в технічний паспорт та просить рішення в цій частині скасувати, ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині зобовязання КП «БТІ» Одеської міськради внести зміни до інвентаризаційної справи та виправлення до технічного паспорту від 3 квітня 2014 року будинку № 3 по 5-му Налічному провулку в м. Одесі, суд першої інстанції виходив з того, що відомості про рік перебудови житлового будинку під літ. «Б» ( 1990-1991 р.р.), зазначений в технічному паспорті, є помилковими та не відповідають фактичним обставинам, а позивачем було доведено, що житловий будинок побудований у 1999 році.

З такими висновками районного суду щодо можливості в судовому порядку зобовязати комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» внести зміни до технічного паспорту на обєкт нерухомості колегія суддів не погоджується, оскільки до таких висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати або змінити рішення суду.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з врахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає частково.

По справі встановлені наступні фактичні обставини.

Матеріалами справи встановлено, що житловий будинок № 3 по провулку Налічному в м. Одесі, перебуває у спільній частковій власності сторін, а саме: ОСОБА_7 . належить 1/4 частина на підставі договору дарування від 15.06.1990 р., посвідченого в Четвертій Одеській державній нотаріальній конторі, р.№ 1-2483 та 1/8 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.10.2008 р., р.№3-1510; ОСОБА_2 1/16 частина на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30.01.2008 р. в порядку спадкування за законом. Іншими співвласниками житлового будинку є: ОСОБА_4 -1/16 частина, ОСОБА_5 -1/8 частина, ОСОБА_6 - 1/4 частина.

В представленому технічному паспорті, виготовленому КП «БТІ» ОМР 03.04.2014 р. на замовлення ОСОБА_3, зазначено, що житловий будинок під літ. «Б», загальною площею 146,8 кв.м., житловою 111,1 кв.м. побудований до 05.08.1992р., та згідно п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політки України 24.05.2001 р. №127, не належить до самочинного будівництва.

Матеріалами справи також підтверджується, що згідно договору № 269 від 14.12.1937 року забудовнику ОСОБА_8 під будівництво житлового будинку було передано земельну ділянку за адресою: м. Одеса в районі ОСОБА_9 по 5-му Налічному провулку, № 3.

28 грудня 1939 року рішенням народного суду 58 дільниці м. Одеси за ОСОБА_10 та ОСОБА_8 було визнано право власності по ? частині на зведений житловий будинок, у подальшому позначений в технічному паспорті під літ. «А».

Згідно рішенню виконкому Одеської міської ради народних депутатів № 707 від 7серпня 1956 року за домоволодінням № 3 по 5-му Налічному провулку в м. Одесі закріплено земельну ділянку площею 447 кв.м.

В 1957 році ОСОБА_4 Миколаєвичем на вказаній земельній ділянці було самочинно зведено житловий будинок під літ. «Б».

Одеським БТІ неодноразово здійснювалась технічна інвентаризація нерухомості за вказаною адресою: у 1972 році, у 1982 році, 1990 році та у висновках зазначалось наявність самочинно зведеної будівлі під літ. «Б» як самостійної, а також перебудованої (обєднаної) з іншою будівлею під літ. «Т».

Між співвласниками домоволодіння ОСОБА_2 та ОСОБА_3 тривалий час існує спір щодо здійснення останньою самочинної перебудови житлового будинку під літ. «Б».

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 5 березня 2013 року визнана протиправною та скасована реєстрація декларації про готовність обєкту до експлуатації, житлового будинку літ. «Б» за вказаною адресою, поданої замовником ОСОБА_3 та зареєстрованою Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області 14.09.2011 році. Дана постанова залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 4 березня 2014 року.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18 травня 2015 року було скасовано рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 2 грудня 2014 року та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: Одеська міська рада, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Інспекція ДАБК Одеської міськради, ПАТ «Одесагаз», ПАТ «Одесаобленерго» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом знесення самовільного будівництва, зобовязання вчинення певних дій.

Звертаючись 6 лютого 2015 року до суду першої інстанції із даним позовом до БТІ, позивач не зазначила у вимогах яким чином впливає на її права та обовязки виготовлений БТІ 03.04.2014 року технічний паспорт на домоволодіння, а посилалась, як на підстави задоволення вимог, на ст. 376 ЦК України та встановлений постановою адміністративного суду від 5 березня 2013 року факт, що третя особа у справі ОСОБА_3 в декларації про готовність обєкту до експлуатації зазначила закінчення будівництва будинку літ. «Б» в 1999 році.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, помилково вважав, що суд наділений повноваженнями зобовязати орган, який здійснює технічну інвентаризацію обєктів нерухомості, вносити зміни до інвентарної справи та в технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду.

Для правильного вирішення даного спору суду першої інстанції слід було керуватись положеннями Закону України «Про технічну інвентаризацію нерухомого майна», а також наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за № 582/5773 (зі змінами).

Законом від 24.05.2001 року визначені поняття, цілі та субєкти технічної інвентаризації нерухомого майна.

Статтею 2 визначено, що технічний паспорт - документ, що складається на основі матеріалів технічної інвентаризації обєкта нерухомого майна і містить основні відомості про нього (місцезнаходження, склад, технічні характеристики, план та опис обєкта, наявність самочинного будівництва, перепланування тощо);

Статтею 4 встановлено, що технічна інвентаризація обєктів нерухомого майна здійснюється з метою:

оцінки технічного стану наявних обєктів нерухомого майна, визначення їх фактичної площі та обєму;

інформаційного забезпечення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб у межах, встановлених законом;

здійснення відповідними органами контролю за використанням і збереженням житлового фонду та інших обєктів нерухомого майна;

збору інформації та надання звітності щодо обєктів нерухомого майна для ведення державного статистичного обліку;

встановлення факту існування або припинення існування обєкта нерухомого майна;

захисту прав та інтересів власників чи користувачів обєктів нерухомого майна.

Статтею 5 визначено, що організацію та забезпечення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна здійснюють бюро технічної інвентаризації - комунальні підприємства та інші юридичні особи, що мають ліцензію на проведення технічної інвентаризації.

Статтею 9 визначено, що роботи з технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна виконуються за обовязковою участю заявника або його довіреної особи, у присутності якого проводиться обстеження з обовязковим підписанням ним відповідних документів.

Відповідно до п. 1.2. Інструкції технічна інвентаризація, яка проводиться з метою визначення площі та обєму будівлі, споруди, оцінки технічного стану та вартості, передбачає первинну технічну інвентаризацію та поточні інвентарізаційно-оцінювальні роботи для встановлення зміни за певний період часу після первинної інвентаризації, а згідно абзацу 17 п.10 передбачено, що матеріали конструктивних елементів та рік побудови будинків, господарських будівель і споруд вказує замовник, що відображається в абрисі та засвідчується його підписом.

Отже з наведеного убачається, що до виключної компетенції бюро технічної інвентаризації (субєктів господарювання) належить право здійснювати технічну інвентаризацію обєктів нерухомості, виготовляти технічні паспорти, вносити відповідні зміни до інвентарної справи, а рік побудови нерухомого майна встановлюється зі слів замовника..

Технічний паспорт на обєкт нерухомості не є правовстановлюючим документом та не породжує права чи обовязки для особи.

Технічний паспорт на обєкт нерухомості є технічним документом, який не створює будь-які права чи обовязки для позивача.

Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що позивач зверталась до відповідача з відповідною вимогою з метою внесення змін чи виправлень у технічному паспорті на житловий будинок.

Колегія суддів погоджується із ствердженнями апелянта про те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та змінив підстави позову, та частково задовольняючи позов, послався на положення ст. 391 ЦК України.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 215 ЦПК України в мотивувальній частині рішення суд зобовязаний зазначити, чи були порушені, не визнані або ос порені права, свободи, інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були то ким.

Дані положення процесуального закону районним судом також не були виконані.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає частково, тому відповідно до вимог, наведених в п.п.2,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України судове рішення в частині задоволення позовних вимог щодо зобовязання КП «БТІ» Одеської міськради внести зміни до інвентаризаційної справи та виправлення до технічного паспорту слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2015 року в частині зобовязання КП «БТІ» Одеської міськради внести зміни до інвентаризаційної справи та виправлення до технічного паспорту від 3 квітня 2014 року будинку № 3 по провулку 5-му Наявному ( кол. 5-му Налічному провулку) в м. Одесі скасувати та в скасованій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до КП «БТІ» Одеської міськради «Про зобовязання вчинити певні дії» - відмовити.

В стягненні з КП «БТІ» Одеської міськради на користь ОСОБА_2 судових витрат відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_11

ОСОБА_12

ОСОБА_13

20.01.2016 року м. Одеса