Справа № 626/1669/16-ц
Провадження № 2/626/699/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.11.2016 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Дудченка В.О.,

при секретарі Зінченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краснограді, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Сторони перебувають у шлюбі з 04.09.2012 року, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Красноградського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 110. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спору щодо поділу майна сторони не мають. В позовній заяві позивач просить суд розірвати шлюб тому, що подальше спільне життя суперечить її інтересам, вони мають різні погляди на сімейне життя, на права та обов'язки кожного з подружжя, що призводило до непорозумінь, конфліктів та сварок. Через декілька тижнів після реєстрації шлюбу сторони стали проживати окремо, в різних населених пунктах та взагалі не спілкуються. Вважає, що сім'я повністю розпалася, примирення між ними не можливе.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, однак вона як в самій позовній заяві так і в окремій письмовій заяві від 28.09.2016 року, яку вона надала до суду, просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3, в судовому засіданні підтримав позов, просив розірвати шлюб між сторонами та пояснив, що подальше спільне життя суперечить її інтересам, вони мають різні погляди на сімейне життя, проживають окремо, на даний час позивач відсутній на території України, оскільки на прикінці вересня 2016 року вона на рік поїхала до Італії. Крім того позивач ОСОБА_1 і в позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі, і подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. В даний час сторони не примирились та позивач вважає, що термін для примирення їм не потрібен, оскільки вказана справа знаходиться в провадженні суду близько 2-х місяців і за цей час примирення між ними не відбулося. Після ознайомлення з запереченнями відповідача на позов, які надійшли до суду 31.10.2016 року вони в телефонному режимі були доведені до відома позивача ОСОБА_1 і її позиція з приводу розірвання шлюбу не змінилася - вона категорично наполягає на його розірванні.

Відповідач в судове засідання 07.11.2016 року не з'явився, хоча по час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином за адресою, вказаною самим же відповідачем в своїх запереченнях - АДРЕСА_1. Однак не зважаючи на це він позов не визнав, оскільки надав свої заперечення, відповідно до яких для нього отримання копії позовної заяви було несподіваним, того факту що вони разом не мешкають він не заперечує, однак вважає, що це пов'язане з економічною ситуацією в державі, вони спілкуються за допомогою Skype та Viber. Проживають вони окремо, але це спричинено тим, що він працює в м.Херсоні, так як роботи для нього в м.Краснограді немає. У відпустці у вересні 2016 року він був в м.Краснограді, де замовляв певні товари для будинку де проживає позивач, про що надав копії відповідних документів. Крім того вважає, що заява позивача про розгляд справи за її відсутності не обґрунтована належним чином та вважає, що для з'ясування дійсних інтересів, мотивів та підстав подання позову про розірвання шлюбу, позивача потрібно викликати в судове засідання або відповідно до ст.111 СК України надати строк для примирення.

Враховуючи пояснення сторін та перевіривши наявні докази, які надані сторонами в тому числі і проаналізувавши заперечення відповідача, а також інші матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Відповідно до ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно п.10 Постанови пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5 ст.191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Однак з урахуванням положень ст.56 СК України, яка передбачає права дружини та чоловіка на свободу та особисту недоторканість, я також враховуючи всі обставини справи, що сторони тривалий час сумісно не мешкають, ніякі відносини між собою не підтримують, дітей не мають, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, за час перебування справи у суді - близько двох місяців, сторони так і не примирилися, позиція позивача з приводу розірвання шлюбу не змінилася, також враховуючи той факт, що позивачка виїхала за межі України на тривалий термін, а також інші конкретні факти по справі, суд вважає недоцільним надавати сторонам строк на примирення, передбачений ст.111 СК України.

Певні документи та фотокопії деяких знімків, наданих відповідачем до своїх заперечень, ніяким чином не можуть свідчити про реальне існування сім'ї в розумінні ст.3 СК України, оскільки сторони спільно не мешкають вже тривалий час, що не заперечується самим відповідачем; ті фото, які додані до заперечень, згідно пояснень сторін в судовому засіданні, дійсно мали місце, але вони були зроблені ще до фактичного укладання шлюбу, а деякі в перші тижні після шлюбу.

В зв'язку з тим що сім'ї фактично не існувало і вони з чоловіком не підтримували ніяких відносин, ще в лютому 2014 року позивачка змінила свої прізвище з Любіч на ОСОБА_1(дівоче), що підтверджується відповідним свідоцтвом про зміну імені(а.с.8). Крім того, з тих же підстав у тому ж 2014 році вона вже зверталась до суду з аналогічним позовом про розірвання шлюбу та прохала розгляд справи провести без її участі в зв'язку з неможливістю прибути в судове засідання, однак через деякий час в телефонному режимі від секретаря суду вона дізналася, що її позов залишено без розгляду в зв'язку з її неявкою в судове засідання. В зв'язку з чим вона 14.09.2016 року отримала дублікат свідоцтва про шлюб та одразу ж повторно звернулась з відповідним позовом до суду.

В вересні місяці 2016 року відповідач ОСОБА_2 дійсно на кілька днів приїжджав до м.Красноград, однак в зв'язку з тим, що фактично сім'ї не існувало і дітей вони не мають, позивачка запропонувала йому розірвати шлюб через органи РАЦУ, однак ОСОБА_2 відмовився, з приводу чого між ними виник черговий конфлікт, саме після якого відповідачка 15.09.2016 року і подала відповідну позовну заяву про розірвання шлюбу до суду, на якій категорично наполягає і на час розгляду справи по суті.

В матеріалах справи в підтвердження позову є свідоцтво про шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1(а.с.7), свідоцтво про зміну імені, відповідно до якого 07.02.2014 року позивачка ОСОБА_1 змінила своє прізвище на ОСОБА_1(а.с.8)

Суперечки щодо розділу майна сторони не мають.

Як слідує з матеріалів справи сторони дітей від шлюбу не мають, позивач не бажає зберегти сім'ю, якої фактично вже тривалий час не існує, та скористалась своїм правом не прибувати в судове засідання, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім того представник позивача зазначив, що на даний час позивач знаходиться за кордоном та протягом року не планує повертатися до України.

Також враховуючи, що з даним позовом ОСОБА_1 звернулась до суду 15.09.2016 року та на день розгляду справи пройшло вже майже два місяці, а примирення сторін не відбулося і позивачка наполягає на своєму позові, в зв'язку з чим суд вважає що, є всі підстави, для задоволення позовних вимог позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.56, 104, 111, 112, 114 СК України, 3-4, 10, 57-60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 04.09.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Красноградського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №110 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище - ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення в апеляційний суд Харківської області через Красноградський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя