АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1366/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 34 Литвин В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоДемченка В. А.
суддівПодороги В. М., Бородійчука В. Г.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування заподіяної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про відшкодування заподіяної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначала, що відповідач утримує велику рогату худобу в кількості 14-20 тварин. Через неналежний догляд тварини неодноразово у жовтні-листопаді 2015 року у нічний час бродили без догляду по присадибних ділянках жителів с. Михайлівка Канівського району Черкаської області. Відповідач самоусувається від догляду за тваринами, в результаті чого в цей період тваринами, які належать відповідачу, на її присадибній ділянці було знищено капусту, кормові буряки та гарбузи, чим було завдано збитки на загальну суму 3052,00 грн.

Розмір знищеного майна визначався комісією, яка була створена Хмільнянською сільською радою. Крім того, відповідач їй постійно погрожує в зв'язку з цим вона хвилюється, що призводить до моральних страждань, які позивач оцінила в 10000 грн.

У судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_8 свої позовні вимоги підтримала повністю та пояснювала, що ОСОБА_6 по місцю свого проживання у с. Михайлівка у жовтні-листопаді 2015 року утримував біля 20 корів. Худоба утримувалась не у приміщенні, а на вулиці. Відповідач її не доглядав, не годував, а навпаки у нічний час випускав, щоб тварини харчувалися з присадибних земельних ділянок. В кінці жовтня на початку листопада ці тварини знищили її урожай: капусту - 39 кг, кормові буряки - 270 кг, гарбузи - 220 кг, на загальну суму 3052,00 грн. Вона визвала комісію із сільської ради, яка 4 листопада визначила об'єм знищеного урожаю, хоча знищено було набагато більше. На присадибній ділянці були сліди ніг корів, які вели до місця проживання відповідача.

З приводу завданої шкоди вона звернулася до Канівського районного відділу поліції. Після звернення до правоохоронних органів ОСОБА_6 почав погрожувати їй фізичною розправою, що призводить до тривалих хвилювань. Знищенням урожаю та погрозами відповідачем їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 10000 грн., а тому, позивач просила суд задовольнити її позовні вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20 квітня 2016 року позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування заподіяної шкоди - задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого в с. Михайлівка Канівського району Черкаської області, на користь ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої в с. Михайлівка Канівського району Черкаської області, збитки від заподіяної шкоди в сумі 3052,00 (три тисячі п'ятдесят дві) грн. та завдану моральну шкоду в сумі 5000,00 (п'ять тисяч) грн., а всього 8052,00 (вісім тисяч п'ятдесят дві) грн., стягнуто з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого в с. Михайлівка Канівського району Черкаської області, на користь ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживаючої в с. Михайлівка Канівського району Черкаської області судовий збір, сплачений при подачі позову до суду в сумі 551,20 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на дане рішення, в якій просить рішення суду скасувати, ухваливши нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_8 відмовити, оскільки вважає його ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони по справі, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції до зміни в частині стягнення моральної шкоди з наступних підстав.

Так, колегією суддів за матеріалами справи встановлено, що згідно акту обстеження від 04.11.2015 року (а.с.10) комісія Хмільнянської сільської ради провела обстеження земельної ділянки жительки с. Михайлівка ОСОБА_8 та виявила, що табуном корів на протязі жовтня 2015 року зроблено потраву (знищено сільськогосподарські культури): капуста 39 кг. вартістю 312,00 грн., кормові буряки - 270 кг. вартістю 540,00 грн., гарбузи - 220 кг. вартістю 2200,00 грн., а всього на суму 3052,00 грн.

Згідно рішення Хмільнянської сільської ради № 3 від 24.01.1995 року ОСОБА_8 передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,60 га. для ведення особистого підсобного господарства у с. Михайлівка Канівського району (а.с.9).

Таким чином, судом першої інстанції встановлено факт того, що худобою, яка перебувала на утриманні у відповідача, в жовтні 2015 року знищено сільськогосподарські культури, які на своїй присадибній ділянці виростила позивач ОСОБА_8, що знайшло своє об'єктивне підтвердження у судовому засіданні як актом обстеження від 04.11.2015 року, так і показами свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11

Визначаючи розмір збитків, суд першої інстанції виходив з того, що вони визначені комісією Хмільнянської сільської ради, підтверджуються показами свідків, а також, при цьому, суд першої інстанції врахував позицію відповідача, який не оспорював розмір збитків, а лише зазначав, що вони завдані не його худобою.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Тварини є особливим об'єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом (ч. 1 ст. 180 ЦК України).

Згідно із ч. 4 ст. 12 Закону України від 21 лютого 2006 року N 3447-IV "Про захист тварин від жорстокого поводження", який набрав чинності 29 березня 2006 року, шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

З огляду на вищезазначені положення законодавства, факт спричинення шкоди та загальні підстави деліктної відповідальності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у позивачки права на відшкодування шкоди, заподіяної тваринами, які утримуються відповідачем.

Постановлене рішення суду першої інстанції в частині стягнення матеріальної шкоди та частково у стягненні моральної шкоди відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, ст. ст. 1166, 1167 ЦК України.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. ст. 9, 12 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" особа, яка супроводжує тварину, зобов'язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне відмітити те, що в суді першої інстанції відповідачем ОСОБА_6 не було надано жодного доказу про те, що завдана шкода позивачці завдана не з його вини, а відповідно до положень ст.303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Крім того, доводи апеляційної скарги щодо не підтвердження вартості знищених сільськогосподарських культур, відсутності вини відповідача та причинного зв'язку є не обґрунтованими і такими, що не були доведеними відповідачем жодними доказами в суді першої інстанції, а заявлене клопотання про допит нових свідків в суді апеляційної інстанції є безпідставним, оскільки такі свідки не допитувались в суді першої інстанції і клопотання про їх допит не заявлялись.

При цьому, судом першої інстанції при стягненні моральної шкоди було встановлено, що діями відповідача завдано позивачу моральну шкоду, яка проявилася у тому, що худобою ОСОБА_6 було знищено урожай, який виростила ОСОБА_8, що змусило її понести додаткові витрати, погіршився її стан здоров'я, поскільки вона є інвалідом ІІ групи та ці дії викликали тривале хвилювання.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала.

Проте, у підтвердження факту завдання моральних страждань позивачкою, також, не було надано жодних доказів, які б свідчили про наявність моральної шкоди та її обґрунтованого розміру.

З урахуванням встановленого судом першої інстанції, наявності завдання матеріальних збитків позивачці, віку позивачки, яка є, також, інвалідом 2 групи, та її переживання щодо втрати вирощеного врожаю на присадибній ділянці, колегія суддів приходить до висновку, що діями відповідача було завдано позивачці моральної шкоди, але враховуючи засади розумності та об'єктивності, виходячи з того, що позивачкою розмір моральної шкоди не підтверджений належними доказами, то колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди підлягає до зміни та зменшення розміру моральної шкоди до 500 гривень.

Доводи апелянта щодо невідповідності акту комісії Хмільняньської сільської ради від 4 листопада 2015 року обставинам встановлення факту заподіяння шкоди з підстав того, що один із членів не приймав участі в обстеженні ділянки позивачки, не можуть слугувати підставою відсутності завданої матеріальної шкоди позивачці.

А тому, враховуючи встановлені обставини, матеріали справи, положення норм матеріального права, доводи сторін та апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру моральної шкоди, в іншій частині судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування заподіяної шкоди, - в частині стягнення моральної шкоди змінити, зменшивши розмір моральної шкоди, яка підлягає до стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8, з 5000 гривень до 500 (п'ятсот) гривень, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :