АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

06 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Музичко С.Г., Андрієнко А.М.

при секретарі Ігнатьєву Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року,

встановила:

У квітні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» ( далі- ТОВ «Перший український експертний центр») звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідно до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» №29 від 15.08.2012 р., наказом №2/2 від 01.10.2012 р. позивач прийняв на себе обслуговування та експлуатацію вказаного будинку. Відповідач в повному обсязі не сплачує за користування житлом та комунальні послуги, внаслідок чого станом на 31.03.2014 року виникла заборгованість у розмірі 13042 грн. 15 коп.

Посилаючись на викладені обставини просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Перший український експертний центр» заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги в сумі 13 042 грн.15 коп. та відшкодувати витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Перший український експертний центр» заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 13 042 грн.15 коп. та судовий збір в сумі 246 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року скасувати.

Свої доводи мотивує тим, що після державної реєстрації свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_2 вона стала співвласником вказаного будинку та має право визначати балансоутримувача та виконавця житлово-комунальних послуг. ПАТ «ХК «Київміськбуд» не мав права визначати балансоутримувача вказаного будинку, а його рішення №29 від 15.08.2012 р. суперечить вимогам закону. Оскільки позивач не є балансоутримувачем будинку, у нього відсутнє право вимоги щодо спірної заборгованості.

Крім цього, 25.12.2006 р. вона уклала з ДП «Екос» АТ ХК «Київміськбуд» договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які є чинними. Вказані договори нею виконувались та визначена в них вартість наданий послуг щомісячно сплачувалась, що підтверджується копіями платіжних доручень. Зазначила, що не отримувала жодних рахунків від позивача, а факт їх отримання не доведено жодними доказами.

В судовому засіданні представникТОВ «Перший український експертний центр» - ОСОБА_2 просила апеляційну відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_3.

Відповідно до витягу №3 з протоколу засідання Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» від 15.08.2012 року №29, рішенням правління вирішено погодити ДП «Екос» передачу експлуатуючій організації - ТОВ «Перший український експертний центр» будинків разом з інженерними мережами в існуючому стані згідно наданого переліку (Додаток №3 до протоколу).

Під номером №8 вказаного Додатку №3 значиться будинок по АДРЕСА_1 який був введений в експлуатацію в 2005 році. (а.с. 6).

Наказом №2/1 від 01.10.2012 року TOB «Перший український експертний центр» затверджено комісію з приймання-передачі житлового фонду, на яку покладено обов'язок своєчасного прийняття житлового фонду; повідомлення відповідних підприємств та організацій про зміну експлуатуючої організації з ДП «Екос» на TOB «Перший український експертний центр»; разом з будинками прийняти існуючу дебіторську та кредиторську заборгованість перед ПАТ «Київенерго», ПАТ «АТ «Київводоконал» і мешканцями (а.с.7).

Відповідно до акту приймання передачі житлового комплексу за адресою АДРЕСА_1 вказаний будинок було передано на баланс позивача (а.с.8).

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За положеннями ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач має право здійснювати функції утримання на балансі переданого йому за договором з власником майна та управляти їм чи передавати за договором повністю або частково функції управління управителю; визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна; укладати договори на надання житлово-комунальних послуг; приймати рішення щодо використання коштів на виконання капітального та поточного ремонтів; здійснювати господарську діяльність у порядку, визначеному законом; звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому право прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 р. №572 власники, наймачі та орендарі жилих приміщень зобов'язані своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, плату за найм чи оренду квартири, комунальні та інші послуги.

З огляду на положення законодавства та нормативні документи споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі.

Такий правовий висновок узгоджується з Постановою Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року в справі №6-59цс13.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_1 згідно затверджених тарифів.

Відповідно до наданого суду розрахунку відповідач має заборгованість за надані послуги, яка складається з заборгованості по утриманню будинку та прибудинкової території та центрального опалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідачем не надано допустимих та належних доказів, які б спростовували доводи позивача про обслуговування будинку АДРЕСА_1

При цьому відповідачем не надано доказів на підтвердження викладених в апеляційній скарзі доводів щодо щомісячної оплати вартості наданих послуг ДП «Екос» АТ ХК «Київміськбуд» протягом оспорюваного періоду.

Доводи відповідача щодо не отримання рахунків, як підстави для звільнення від обов'язку сплачувати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території та центрального опалення також є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 308 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/9830/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Чередніченко Н.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.