Провадження № 2-з/638/200/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2016 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рибальчено Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Котяш Н.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника ОСОБА_2,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову по справі

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_4

про стягнення грошових коштів за розписками,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_4, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за розписками про отримання в борг грошових коштів від 15.04.2011 року та 20.08.2011 року з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання; проценти за позикою нараховані відповідно до облікової ставки НБУ; три проценти річних від простроченої суми, а всього 17907347,80 грн.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_1 до суду подала заяву, в якій просить забезпечити позов шляхом зупинення реалізації арештованого майна (нежитлове приміщення 2-го поверху № 40, 49, 42а, 42б, загальною площею 336,8 кв.м. в літ. «А-5», яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Петровського, 30/32, яка запланована на електронних торгах на сайті Державного підприємства «Інформаційний центр» (СЕТАМ) на 25 серпня 2016 року о 09.00 год.

Розглянувши зазначену заяву та доводи в її обґрунтування, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_3 ОСОБА_1 про забезпечення позову з огляду на наступне.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому матеріали справи не містять доказів чи обґрунтування доводів ОСОБА_3 про те, що виконання рішення у майбутньому може бути утруднене чи відповідач буде ухилятись від виконання такого рішення.

Клопотання про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими позивач вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесені.

Крім того, до заяви позивачем додано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, про те що відповідачу ОСОБА_4 станом на 24.02.2016 року належить на праві власності нежитлове приміщення другого поверху № 40, 49, 42а, 42б, загальною площею 336,8 кв.м. в літ. «А-5», яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Петровського, 30/32, однак доказів, що вказане нежитлове приміщення на момент розгляду заяви про забезпечення позову належить ОСОБА_4 ОСОБА_3Б . не надано.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, а тому відповідна заява представника ОСОБА_3 ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 151 - 153 ЦПК України,

ухвалив:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 ОСОБА_6 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за розписками - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -