Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/350/16-ц
Провадження № 2/376/223/2016
У х в а л а

29 лютого 2016 року суддя Сквирського районного суду Київської області Ярошенко С.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої: ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання довіреності удаваним правочином, який вчинений з метою приховання іншого правочину - договору купівлі-продажу транспортного засобу, визнання правочину недійсним, визнання права власності та витребування автомобіля,

встановив:

ОСОБА_1звернулася до суду з позовною заявою доОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання довіреності удаваним правочином, який вчинений з метою приховання іншого правочину - договору купівлі-продажу транспортного засобу, визнання правочину недійсним, визнання права власності та витребування автомобіля.

За нормами ст.235 ЦК України, удаваним є правочин, що вчинюється з метою приховання іншого правочину, який сторони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Як роз'яснено у п. 25 постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року, за удаваним правочином (стаття 235 ЦК України сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Воля сторін в удаваному правочині спрямована на настання інших цивільно-правових наслідків, ніж ті, що передбачені правочином.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.119, 120 ЦПК України, а саме: у позовній заяві необхідно зазначити докази, які підтверджують виклад позивачем обставин наявності спірного автомобіля у відповідача ОСОБА_4; до позовної заяви не додано копії всіх документів відповідно до кількості відповідачів.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.119, 121 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої: ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання довіреності удаваним правочином, який вчинений з метою приховання іншого правочину - договору купівлі-продажу транспортного засобу, визнання правочину недійсним, визнання права власності та витребування автомобіля, залишити без руху.

Для усунення вказаних недоліків надати позивачеві строк до двох днів з дня отримання нею ухвали.

Суддя: ОСОБА_5