Справа №202/2417/16-ц
Провадження №2/0202/1500/2016
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
15 серпня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Мороза В.П.
при секретареві Овечко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Баран Мар?яни Михайлівни про зобов?язання вчинити певні дії та визнання права власності та позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання та реєстрацію права власності, скасування обтяження, арешту, припинення розшуку та зняття з обліку,-
В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа №202/2417/16-ц.
Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.
Судом встановлено, що при постановленні зазначеного заочного рішення не було розглянуто позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_2 в яких остання просила суд:
Сторони в судове засідання не з?явилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином.
Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 23.03.2009 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 був укладений у простій письмовій формі договір купівлі-продажу автомобіля марки Ford Focus C-Max, 2006 року випуску, реєстраційний номер AE 4889 BH.
На момент укладання договору купівлі-продажу автомобіль належав відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії AEC 055033, виданого 31.01.2007 р. МРЕВ 5го МРВ УМВС
Відповідно до зазначеного договору купівлі-продажу продавець передає, а покупець оплачує вартість автомобіля у сумі 600 000 гривень.
Згідно п. 3.1 договору продавець зобовязаний протягом одногомісяця з дати підписання зазначеного договору нотаріально його посвідчити.
23.03.2009 року позивач сплатив гроші, що підтверджується розпискою та п. 2.2. договору купівлі-продажу від23.03.2009 р., а відповідач передав позивачу автомобіль.
Відповідач повністю свої зобов'язання не виконав, а саме, не посвідчив нотаріально договір купівлі-продажу, натомість всіляко зволікає своїм обов'язком нотаріально оформити угоду, посилаючись на брак часу та коштів, на теперішній час на телефоні дзвінки взагалі не відповідає.
Також, ОСОБА_2 стало відомо, що даний автомобіль знаходиться в заставі у ПАТ «Альфа-Банк», про що до реєстру внесено відповідний запис № 4444949.
Крім того, постановою Відділу державної виконавчої служби Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 12.01.2015 р. на спірний автомобіль накладено арешт та він знаходиться в розшуку.
Матеріали справи не містять належних доказів відвідповідача, які спростовують наявність виконання ним умов договору.
Суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.2ст.220 ЦК України, якщо сторонни домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі ст.16 ЦК України серед інших способів захисту цивільних прав є визнання права та інтересів.
Відповідно до вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності документа, який засвідчує його право власності.
Суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу від 23.03.2009 р., укладеного ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки, сторони вищезазначеної угоди домовилися щодо усіх істотних умов договору, позивачем були сплачені грошові кошти за купівлю автомобіля, що підтверджується договором купівлі-продажу, згідно якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 600 000 гривень за продаж автомобіля.
Отже, позивачем були виконані умови договору купівлі-продажу від 23.03.2009 р. в повному обсязі, тому також є правомірною вимога про визнання за ОСОБА_4 права власності на зазначене майно, а саме, автомобіль марки Ford Focus C-Max, 2006 року випуску, реєстраційний номер AE 4889 BH.
Відносно вимог третьої особи з самостійними вимогами про скасування обтяження типу застави рухомого майна та зняття арешту з нього, то вони також підлягають задоволенню з наступних підстав.
Так, спірний автомобіль передано в заставу ПАТ «Альфа-Банк», про що до реєстру внесено відповідний запис № 4444949 та постановою Відділу державної виконавчої служби Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 12.01.2015 р. на спірний автомобіль накладено арешт та він знаходиться в розшуку.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У відповідності зі ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем.
Згідно ч. 3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.
Зважаючи на те, що зареєстроване у реєстрі обтяження порушує права позивача та позбавляє його можливості користуватись та розпоряджатись рухомим майном, право власності на яке набуте останнім на підставі договору купівлі-продажу від 23.03.2009 р., вимоги позивача і в цій частині підлягають задоволенню, а порушене право підлягає захисту.
Крім того, відповідно ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Отже, є правомірними вимоги про зняття арешту з такого автомобіля та припинення його розшуку, який належить позивачу, а не боржникові.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976 р. № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.
Частина 2 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
З урахуванням викладеного та враховуючи те, що на даний час позивач, як власник, не має можливості належним чином здійснювати своє право власності на належне їй майно, тому його право підлягає захисту.
Згідно до п.1 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 07.09.1998 №1338(надалі - Порядок), встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.
Відповідно до абзацу 5 пункту 8 Порядку, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин.
Пунктом 41 Порядку, передбачені виключні випадки в яких забороняється зняття з реєстрації транспортного засобу: забороняється зняття з обліку та/або перереєстрація на нового власника транспортних засобів, стосовно яких є ухвала суду про накладення арешту або заборону зняття з обліку чи постанова державного виконавця про накладення арешту.
Отже, третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_2, як власник майна позбавлений можливості реалізувати своє право власності та зареєструвати права на транспортний засіб.
Відповідно до ч.1 ст. 41 КонституціїУкраїни, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Таким чином, оскільки позивачем виконані всі умови договору, сплачено відповідачу в повному обсязі грошові кошти за купівлю спірного автомобіля, тому слід визнати дійсним договір купівлі-продажу від 23.03.2009 року, згідно якого він придбав у ОСОБА_3, автомобіль марки марки Ford Focus C-Max, 2006 року випуску, реєстраційний номер AE 4889 BH, а також визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки марки Ford Focus C-Max, 2006 року випуску, реєстраційний номер AE 4889 BH, у зв'язку з визнанням вищевказаної угоди дійсною, скасувати обтяження типу застави рухомого майна № 4444949, накладене ПАТ «Альфа Банк», зняти його арешт, а також зняти з обліку вказаний автомобіль та зареєструвати за позивачем.
Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести тіобставини, на які вона посилається як на підставусвоїхвимог і заперечень, крімвипадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_2 підлягають задоволенню, оскільки є законними та обґрунтованими, а тому є такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст. 220 ЦПК України, суд додатково,
Позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання та реєстрацію права власності, скасування обтяження, арешту, припинення розшуку та зняття з обліку задовольнити в повному обсязі.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Суддя В.П. Мороз