Провадження № 22-ц/773/180/16 Категорія: 73 Доповідач: Свистун О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Свистун О.В.,

суддів - Бовчалюк З.А., Мудренко Л.І.,

при секретарі Перебойчуку Р.В.,

з участю: представника заявника - ОСОБА_1,

представника прокуратури ОСОБА_2,

особи, щодо якої розглядається питання, повязане з наданням психіатричної допомоги - ОСОБА_3,

особи, яка надає правову допомогу - ОСОБА_4

заінтересованої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою завідувача відділення № 3 Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька ОСОБА_1 про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 грудня 2015 року заяву задоволено.

Ухвалено провести госпіталізацію ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 до психіатричного закладу в примусовому порядку.

Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним із-за порушення норм матеріального та процесуального права. Просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Судом першої інстанції встановлено, що лікування ОСОБА_3 можливе лише у стаціонарних умовах та необхідна госпіталізація в примусовому порядку, оскільки на час вирішення даного питання він не усвідомлює значення своїх дій, становить загрозу для оточуючих.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст.279 ЦПК України суди розглядають заяви про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку за умов, визначених Законом України Про психіатричну допомогу.

Згідно ст.14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливе лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.12.2015 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, поступив на лікування до Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька, доставлений за направлення лікаря-психіатра Ковельської ЦРЛ за заявою дружини хворого. Хворого було доставлено в супроводі медсестри ЦРК та працівників поліції, оскільки він агресивно поводив себе по відношенню до дружини, застосовував реальну фізичну силу, погрожував дружині вбивством, добровільно пройти курс лікування відмовлявся.

З висновку комісії лікарів-психіатрів від 14.12.2015 року вбачається, що ОСОБА_3 страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді органічного маніакального розладу з психотичними симптомами, синдрому гнівної манії з кверулянтськими тенденціями, який позбавляє хворого здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку та внаслідок якого він вчиняв та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (дезорганізація мислення і внаслідок цього непередбаченість вчинків, намірів, неадекватне осмислення дійсності з агресивністю до оточуючих, погрози фізичною розправою), внаслідок чого він виявляє реальні наміри вчиняти дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе і оточуючих та потребує госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку для лікування в умовах стаціонару.

Із пояснень особи, щодо якої розглядається питання, повязане з наданням психіатричної допомоги встановлено, що він перебував на лікуванні в даній лікарні у 2014 році, після чого йому було краще. Добровільно не хотів їхати в лікарню, оскільки вважав, що він не хворий, а це його дружина не розуміє. Із пояснень ОСОБА_5 встановлено, що її чоловік, ОСОБА_3 вже тривалий час хворіє на психіатричні захворювання, однак самостійно звертався до лікаря психіатра, яка приписувала йому лікування і він добровільно лікувався. Однак у 2014 році він відмовився приймати ліки і хвороба загострилася, проте він добровільно пролікувався і був відповідно здоровий. В грудні 2015 року чоловік відмовився від будь-якого лікування та прийняття ліків, що стало причиною його неадекватної поведінки, не усвідомлення вчинених дій, агресивного поводження. На прохання її як дружини, працівників з лікарні та міліції взагалі відносився агресивно, що стало причиною його доставленню в психіатричну лікарню.

Як встановлено із пояснень лікаря-психіатра ОСОБА_1, який лікує ОСОБА_3, щомісяця відносно таких хворих проводиться огляд комісією лікарів-психіатрів та дається висновок. Такі огляди ОСОБА_3 було проведено 14.12.2015 року та 12.01.2016 року і останнім висновком встановлено, що хворий потребує лікування в умовах стаціонару у психіатричному закладі в примусовому порядку.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що лікування ОСОБА_3 можливе лише у стаціонарних умовах та необхідна госпіталізація в примусовому порядку, оскільки на час вирішення даного питання він не усвідомлює значення своїх дій, становить загрозу для оточуючих, страждає на психічний розлад і перебуває на обліку в даній лікарні.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу не спростовують висновків суду першої інстанції, підстав для скасування рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 грудня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: