Справа № 159/756/16-ц Провадження № 22-ц/773/1546/16 Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І.М.
Категорія: 25 Доповідач: Подолюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Подолюка В.А. ,

суддів - Шевчук Л.Я., Киці С.І.,

секретар Черняк О.В.,

з участю відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега"" до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної шкоди, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2016 року позов приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега"" ( далі- «ПАТ «АСК «Омега») до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної шкоди задоволено повністю.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь «ПАТ «АСК «Омега» 49 000 (сорок дев»ять тисяч) грн., як майнову шкоду, завдану виплатою суми страхового відшкодування, та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судових витрат.

25 серпня 2016 року відповідач ОСОБА_1 звернувся із заявою про перегляд вищевказаного заочного рішення, в задоволенні якої ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 вересня 2016 року було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на неповноту з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4, його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали з підстав викладених у ній, просили її задовольнити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а заочне рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.04.2015 року о 16 год.30 хв., відповідач ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Тойота», д. н. НОМЕР_1, на 16 км + 450 м а/д сполученням Львів - Рава-Руська, у порушення п. п. 11.2, 12.1 ПДР України, не врахував дорожню обстановку, не справився з керуванням транспортного засобу, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки Мерседес - Бенц, д. н. НОМЕР_2, під керуванням громадянина ОСОБА_5, який рухався по своїй смузі руху в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Ковельського міськрайсуду Волинської області від 28.05.2015 року, що набрала законної сили 08.06.2015 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення.

Також встановлено, що цивільно-правову відповідальність власників наземних т/з згідно полісу № АЕ/3828171 від 31.03.2015 рік, третя особа - ОСОБА_3 застрахував т/ з - автомобіль марки «Тойота Фортуна», 2011 рік, д.н.з. НОМЕР_1, у позивача «ПАТ «АСК «Омега» на період з 01.04.2015 рік по 31.03.2016 рік включно. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) встановлено в сумі 50 000 грн., франшиза визначена в сумі 1 000 грн.

Як вбачається, з копії розрахунку суми страхового відшкодування від 23.06.2015 року, здійсненого з врахуванням звіту № 417/15 про оцінку автомобіля марки «Мерседес», р. н. НОМЕР_2, протоколу № 417/15 огляду транспортного засобу від 21.04.205 року, вона визначена в розмірі 49 000 грн.

Також з копії страхового акта № 3 554 - ЦВ від 10.07.2015 року вбачається, що страхувальник за полісом забезпеченого т/з є ОСОБА_3, особа, якій завдано шкоду - ОСОБА_6, її довірена особа - ОСОБА_7, майну ОСОБА_6, яким є автомобіль марки «Мерседес», внаслідок ДТП 16.04.2015 року було заподіяно шкоду. Про ДТП повідомлено страховика 20.04.2015 року представником потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_7 Розмір страхового відшкодування - 49 000 грн. та згідно копії платіжного доручення № 1 563 від 15.07.2015 року, позивач перерахував суму страхового відшкодування в розмірі 49 000 грн. представникові ОСОБА_6 - ОСОБА_7 ( а.с. 8-21).

Відповідно до вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ( ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Частиною ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Звертаючись до суду з даним позовом ПАТ «АСК «Омега» та вказуючи про невиконання ОСОБА_1 підпункту 33.1.2 ст. 33 ЗУ ««Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», щодо неповідомлення страховика про факт ДТП, просило в порядку регресу стягнути з відповідача в їхню користь 49 000 грн.

Відповідно до пп. «ґ» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пп. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону.

Підпунктами 33.1.2, 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Таким чином, ОСОБА_1 як водій транспортного засобу, що причетний до ДТП, повинен був невідкладно, не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, подати страховику - ПАТ «АСК «Омега», з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, письмове повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У пункті 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 1 березня 2013 року надано роз'яснення, відповідно до яких, за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.

У разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку.

Зокрема, несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку саме по собі не може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, а лише у тому випадку, коли воно позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про це могло вплинути на його обов'язок виплатити страхове відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, вказана ДТП сталася 16.04.2015 року року, а лише 20.04.2015 року представником потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_7, повідомлено позивача ПАТ «АСК «Омега» про настання страхового випадку, після чого позивач мав можливість вчинити та вчинив усі передбачені Законом дії щодо встановлення факту настання страхового випадку, визначення розміру завданих збитків та виплати страхового відшкодування.

В поданій апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 посилається на те, що з»являвся в офіс позивача що в м.Луцьку для подання повідомлення про ДТП. Крім того по самому факту ДТП він одразу в телефонному режимі повідомив позивача, а письмово повідомив через два тижні після ДТП, оскільки в нього ускладнився стан здоров»я.

Задовольняючи позов суд першої інстанції вказував, що саме відповідач, як водій забезпеченого т/засобу не повідомив позивача, як страховика у строки і за умов, визначених у п. п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону, а також не надав суду доказів того, що він з поважних причин не мав змоги виконати зазначений вище обов'язок, а тому позивач набув права регресної вимоги до відповідача.

Однак з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись з огляду на наступне.

У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке має базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-284 цс15 та від 22.06.2016 року № 6-1253 цс 16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Таким чином, установивши, що право страховика бути вчасно проінформованим про настання страхового випадку не було порушеним, суд першої інстанції, дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ПАТ «АСК «Омега» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що рішення судом першої інстанції постановлене з порушенням вимог матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2016 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега"" до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної шкоди відмовити

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: