Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
УХВАЛА
Іменем України
05 квітня 2016 р. Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Гудковій Є.С.,

за участю позивача та представника відповідача ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( далі- ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання дій та бездіяльності неправомірними та покладення обов`язку вчинити певні дії.
В обгрунтування позову зазначав, що з 17 вересня 1944 року по 15 серпня 1946 року він проходив навчання у Владивостоцькому військово-морському підготовчому училищі. Але цей період йому незаконно не зараховано до періоду військової служби та загального стажу роботи, відповідачем не внесені відомості про навчання у вказаному училищі у його особову пенсійну справу, трудову книжку та у військовий квиток. Крім цього, позивач зазначав, що відповідачем не внесені відомості про чергове військове звання у його особову справу та військовий білет.
Посилаючись на зазначене, позивач в судовому засіданні остаточно просив зобов`язати відповідача внести виправлення до його особової справи , військового квитка, трудової книжки щодо правильної дати початку його військової діяльності/служби а саме не з 15 серпня 1946 року, а з 05 серпня 1944 року з початку навчання у вказаному військовому училищі в статусі курсанта, а не вихованця.
Також просив на підставі Указу Президента України № 2888/2001 від 27.04.2001 року Про присвоєння військових та спеціальних звань учасникам бойових дій та інвалідам Великої Вітчизняної війни 1941-1945 років», яким присвоєно громадянам України, які є учасниками бойових дій та інвалідами Великої Вітчизняної війни 1941-1945 років і мають військові та спеціальні звання офіцерів, чергові військові та спеціальні звання до полковника (капітана 1 рангу) включно - присвоїти йому чергове військове звання капітана І-го рангу, оскільки йому 04 травня 2007 року надано статус учасника бойових дій, та внести відповідні відомості до його військового квитка.
Так, вказаний Указ є чинним і розповсюджується, на його думку, на всіх осіб, які є учасниками бойових дій та інвалідами Великої Вітчизняної війни 1941-1945 років і мають військові та спеціальні звання офіцерів, втому числі які отримали цей статус і після прийняття цього Указу.
Представник відповідача в судовому засіданні просила про відмову у задоволенні позову за його необгрунтованістю, також звернула увагу суду, що у МОВК відсутні повноваження щодо внесення змін до трудової книжки позивача та до його особової справи, Послужного списку звільненої з військової служби особи та перегляд стажу його військової служби чи відповідність певного статусу військовому званню, оскільки в їх компетенцію входить ведення лише його пенсійної справи Щодо присвоєння чергового військового звання то таке є виключними повноваженнями Міністерства оборони України.
Як слідує з матеріалів справи та оглянутого в судовому засіданні оригіналу Послужного списку ОСОБА_1 , який складений 12 квітня 1950 року в Тихоокеанському Вищому Військово-морському училищі, та особовій справі позивача вказано в розділі 19 самостійна трудова діяльність до військової служби - період з серпня 1944 року по серпень 1946 року вихованець Владивостоцького військово-морського підготовчого училища, де і отримав загальну освіту.
ОСОБА_1 звільнений із військової служби у вересні 1977 році, а з жовтня 1977 року працював інженером Військового представництва Міністерства обороні СРСР.
Позивачеві дійсно наданий статус учасника бойових дій відповідно до Протоколу № 6 від 04.05.2007 р. Комісії МОВК.
Після звільнення з військової служби особова справа ОСОБА_1 надійшла до МОВК, де була оформлена особово-пенсійна справа для призначення пенсії з присвоєнням нового порядкового номеру .
Як вбачається з листа-відповіді на звернення позивача начальника фінасово-економічного управління Південного оперативного командуванн Міністерства оборони України від 20.02.2007 року, підстави для перерахунку вислуги років на пенсію не має. Час навчання на підготовчому курсі Тихоокеанського вищого військово-морського училища в 1943-1944 навчальному році осіб з числа цивільної молоді, зарахованих учнями цього курсу після закінчення 9 класу середніх шкіл ( в тому числі спецшкіл) не підлягає зарахуванню у вислугу років на пенсію , яка призначається військовослужбовцям . Початком дійсної військової служби вказаних учнів , які закінчили підготовчий курс, вважається день зарахування їх курсантами військово-морського училища.
Із матеріалів справи вбачається, що протягом 2009-2011 років позивачеві посадовими особами Департаменту фінансів Міністерства оборони України неодноразово надавалися відповіді на його численні звернення на підставі наказу Міністерства оборони СРСР та постанови Ради міністрів СРСР 1980-х років, в вислугу років перебування в військових частинах в якості вихованців та юнг, а також навчання в військових підготовчих школах та училищах не зараховується.
Протоколом № 6 засідання комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів, пов`язаних із визначенням учасників бойових дій та спірних питань щодо зарахування до вислуги років окремих періодів військової служби від 29 жовтня 2012 року ОСОБА_1 , капітану 2-го рангу відмовлено щодо зарахування до вислуги років на пенсію періоду його навчання у Владивостоцькому військово-морському підготовчому училищі з 05.08.1944 року по 15.08.1946 роки , рішенням Міністра оборони України від 19.07.2011 року № К-2968 подальше листування з позивачем з цього питання припинено, про що йому повідомлено.
Як зазначено в ст. 2 вищезазначеного Указу Президента , Міністерству оборони України, Міністерству внутрішніх справ України, Міністерству України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Державному комітету у справах охорони державного кордону України, Службі безпеки України забезпечити реалізацію ст. 1 цього Указу до 1 серпня 2001 року.
Відповідно до положень ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
За змістом ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Субєктом владних повноважень відповідно до п.7 ч.1 ст. 3 КАС України є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійснені ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні , в тому числі усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільгвідповідно до ч.2 цієї статті - окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
У п. 3 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснено, що суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).
Так, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині позовних вимог про зобов`язання внести зміни до особової пенсійної справи № ЮН-21708 щодо дати початку військової діяльності ( як спір фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат) та в частині зобов`язання присвоїти чергове військове звання капітану І рангу ( п. 1,2 ч.2 ст. 17 КАС України)- носить публічно-правовий характер, а тому має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст. 205 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині позовних вимог про зобов`язання внести зміни до особової пенсійної справи № ЮН-21708 щодо дати початку військової діяльності та в частині зобов`язання присвоїти чергове військове звання капітану І рангу .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Гуденко О.А.