Справа № 236/2682/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2016 м. Лиман

Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Бікезіної О.В.,

за участю: секретаря Плаксіної Є.В.,

заявника ОСОБА_1,

свідка: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лиман Донецької області цивільну справу, в порядку окремого провадження, за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Лиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В :

24.10.2016 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа: Лиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Горлівка, Донецької області померла її мати - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, причина смерті - гостра серцево-судинна недостатність. За фактом її смерті було видано медичне свідоцтво про смерть від 23 вересня 2016 року № 1892, довідку про причину смерті № 1892. Оскільки вказане медичне свідоцтво про смерть було видано на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, воно не відповідає встановленим вимогам законодавства України. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть та прийняття спадщини.

Просить суд встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Горлівка, Донецької області, причина смерті - гостра серцево-судинна недостатність.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним у заяві, просила її задовольнити. Доповнила, що ОСОБА_3 поховано у м. Горлівка, вона займалася її похованням.

Представник заінтересованої особи Лиманського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, вирішення заяви покладає на розсуд суду (а.с. 22).

Свідок ОСОБА_2 суду показала, що ОСОБА_3 була її бабусею, заявник є її матір"ю. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Горлівка у віці 82 роки. Похованням займалася її мати, поховано ОСОБА_3 у м. Горлівка.

Всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, вислухавши заявника, свідка, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив фактичні обставини і прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа, встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України, яка розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до роз'яснень, наданих в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого 12.09.2016 року, НОМЕР_1 ОСОБА_3 народилася 28.08.1961 року, про що зроблено актовий запис № 436. Матір"ю ОСОБА_3 зазначено ОСОБА_3 (а.с. 9).

ОСОБА_3 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 08.05.1981 року, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_2, актовий запис №1218, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_7 (а.с. 9).

Коло осіб, які знаходяться між собою у сімейних стосунках, перераховується у ст. 2 СК України (подружжя, батьки, діти, усиновлювачі та усиновлені, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, рідні брати та сестри, мачуха, вітчим, падчерка, пасинок).

Заявник ОСОБА_1 є внутрішньопереміщеною особою, місце перебування якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Таким чином, заявник, як донька померлої має право на звернення з відповідною заявою до Краснолиманського місього суду.

Заявник підтверджує факт смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 довідкою про причину смерті від 23 вересня 2016 року № 1892 (а.с.13), та медичним свідоцтвом про смерть від 23 вересня 2016 № 1892 (а.с.12), які видані Республіканським бюро судово-медичної експертизи МЗ ДНР.

Відповідно до Розпорядження КМУ від 07.11.2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Горлівка Донецької області є населеним пунктом, на території якого органи державної влади не здійснюють свої повноваження.

Наказом Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», проведення державної реєстрації актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану в м. Донецьк Донецької області тимчасово призупинено.

Заявник зверталась до Лиманського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану з проханням зареєструвати смерть ОСОБА_3, але в проведенні державної реєстрації смерті їй було відмовлено, оскільки свідоцтво про смерть видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.15).

Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року, з із змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є:

а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть);

б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть);

в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;

г) рішення суду про оголошення особи померлою;

ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;

д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів;

е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно змісту ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для прийняття спадщини.

Суд сприймає надані заявником довідку про причину смерті від 23 вересня 2016 року № 1892, та медичну свідоцтво про смерть від 23 вересня 2016 № 1892, як носії конкретної інформації факту смерті ОСОБА_3, при цьому не може визнати їх належними та допустимими доказами, оскільки відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Крім того, факт смерті підтверджується наданими фотознімками з місця поховання ОСОБА_3 (а.с.14), показаннями свідка ОСОБА_2

В судовому засіданні заявником було доведено про неможливість одержання свідоцтва про смерть ОСОБА_3 іншим шляхом.

Досліджені судом докази у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи заявником було обґрунтовано доведені ті обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог.

На підставі викладеного, суд вважає доведеним факт смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Горлівка, Донецької області, причина смерті - гостра серцево-судинна недостатність.

На підставі Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та керуючись ст. ст. 3, 8, 256, 257-1 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Лиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і визначає датою її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 та місцем смерті - м. Горлівка, Донецької області, Україна, причина смерті: гостра серцево-судинна недостатність.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Краснолиманський міський суд Донецької області в Апеляційний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя -