Провадження № №2/760/4444/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Носачова А.К.

представника позивача- ОСОБА_2

представника відповідача- Сидорук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства»Укргазбанк» про зобов»язання вчинити дії, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить зобов'язати відповідача виключити з державного реєстру обтяжень рухомого майна належний йому на праві власності автомобіль марки Toyota модель Camry 3.5., 2008 року випуску, р.н. НОМЕР_1.

Посилається в позові на те, що 23 вересня 2008 року між ним та відповідачем був укладений Кредитний договір №211/2008, за умовами якого йому був наданий кредит строком до 22 вересня 2015 року у розмірі 41502,00 доларів США для придбання транспортного засобу - автомобіля марки Toyota модель Camry 3.5., 2008 року випуску.

З метою забезпечення виконання умов Кредитного договору в цей же день між ними був укладений Договір застави транспортного засобу - автомобіля марки Toyota модель Camry 3.5., 2008 року, номер кузова НОМЕР_4, колір сірий, тип легковий седан, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований ВРЕР-7 УДАІ в м. Києві від 18 вересня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Захарченко В.В. та зареєстровано в реєстрі за №1766.

11 липня 2013 року ним повністю був погашений кредит достроково, про що свідчать квитанції №2975-1, №2975-3 та №2975-4, однак обтяження з транспортного засобу банком знято не було.

В зв'язку з цим 29 березня 2016 року він звернувся до відповідача з листом про виключення з державного реєстру застав рухомого майна зазначеного автомобіля, однак жодних дій за його звернення відповідачем вчинено не було.

Виходячи з цього, виконанням ним зобов'язань за умовами Кредитного договору, просить задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала.

Посилається на те, що на виконання умов укладеного кредитного договору та договору застави позивач застрахував заставне майно на перший рік кредитування строком до 21 вересня 2009 року.

В подальшому позивач неодноразово порушував умови кредитного договору та договору застави щодо безперервності дії страхування заставного майна та страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу.

Останній договір стахування заставного майна, а саме Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №202-56/11 КЦСП був укладений 14 листопада 2011 року з Приватним акціонерним товариством «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» з терміном дії до 14 листопада 2012 року.

Після закінчення дії даного договору страхування позивач заставлене майно не страхував, чим порушив умови п. 3.3.12 - 3.3.14 кредитного договору та п. 3.3.4. договору застави, що є підставою для стягнення з нього штрафу, передбаченого п. 4.2. договору застави, в сумі 11 186 грн. 55 коп.

Позивачу неодноразово направлялися листи, а саме: 27 листопада 2009 року №211-13-30/917, 29 березня 2010 року №23-51/195, 16 листопада 2010 року №23-51/518, 22 жовтня 2010 року №23-51/901/2, 28 липня 2011 року №23-51/819, 11 липня 2013 року №501013/2939, від 05 березня 2015 року №23-51/86 про необхідність страхування заставленого майна, цивільної відповідальності і виконання всіх умов кредитного договору та договору застави щодо страхування, однак ці вимоги банку ним виконані не були.

Виходячи з того, що позивачем порушено умови договору, а тому лише після сплати ним штрафу в сумі 11 186 грн. 55 коп. зобов'язання буде вважатися повністю виконаним, а транспортний засіб буде виключено з реєстру обтяжень.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 23 вересня 2008 року між сторонами був укладений Кредитний договір №211/2008, відповідного до якого позивачу був наданий кредит у розмірі 41502,00 доларів США для придбання автомобіля марки Toyota модель Camry 3.5., 2008 року випуску строком до 22 вересня 2015 року.

З метою забезпечення виконання позивачем зобов»язань за умовами Кредитного договору в цей же день між сторонами був укладений Договір застави №211/2008, за яким позивачем у заставу банку був переданий транспортний засіб - автомобіль марки Toyota модель Camry 3.5., 2008 року, номер кузова НОМЕР_4, колір сірий, тип легковий седан, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований ВРЕР-7 УДАІ в м. Києві від 18 вересня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Захарченко В.В. який зареєстровано в реєстрі за №1766.

Відповідно до квитанцій №2975-1, №2975-3 та №2975-4 від 11 липня 2013 року кредит позивачем був погашений достроково і виконання позивачем зобов»язання прийнято банком.

/ а.с. 6 - 13; 15 - 17 /

Судом встановлено і не спростовується сторонами, після виконання позивачем зобов»язань за умовами кредитного договору автомобіль з державного реєстру застав рухомого майна банком виключений не був.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 1 Закону України « Про заставу» визначено, що застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Частинами 1, 3 ст.3 Закону передбачено, що заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо.

Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання.

За змістом п. 1 ч. 1 ст.28 Закону застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Судом встановлено і не спростовано представником відповідача, зобов»язання за умовами укладеного з позивачем Кредитного договору останнім виконано і це виконання прийнято банком.

За таких обставин, з точки зору викладеного вище, право застави транспортного засобу за Договором застави у позивача припинено.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем.

Згідно ч. 3 ст.44 даного Закону після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Виходячи з цього, виконання позивачем зобов»язань за умовами Кредитного догвоору,ухилення відповідача від зобов'язання щодо вчинення дій, передбачених законом, для припинення обтяження рухомого майна, переданого в заставу, є таким, що безумовно порушує право позивача.

За таких обставин вимоги позивача є обгрунтованими.

Відповідно частин 1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Виходячи з цього, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 551, 20 гр. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду.

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача в судовому засіданні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ч.2 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту.

Представник позивача в судовому засіданні не заперечувала невиконання позивачем обов»язку страхування тарнспортного засобу під час дії Кредитного договору.

При цьому представник відповідача підтвердила виконання позивачем основного зобов»язання по погашенню кредиту в липні 2013 року.

Посилаючись на невиконання позивачем зобов»язання в частині укладення договорів страхування забезпеченого транспортного засобу та його обов»язку сплатити штраф за це порушення умов договору, підтвердила, що банк до суду з позовоми про стягнення штрафних санкцій з позивача за даним договором не звертався.

При цьому послалася на те, що це є правом банку.

Не заперечуючи права банку розпоряджатися наданими йому законом правами на власний розсуд, суд в той же час враховує, що за змістом ч.ч. 1,2, 3 ст.319 ЦК України власнику належить право володіння, користування, розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з цього, суд вважає, що право позивача, як власника майна, володіти та розпоряджатится належним йому автомобілем не має залежати від настроїв позивача на розпорядження своїми правами.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до всиновку, що своїми діями відповідач обмежує парва позивача на користування своєю власністю.

За таких обставин заперечення представника відповідача на можуть прийматися до уваги.

Керуючись ст.ст.15,16, 316, 319, 319, 509,526,593,598, 1049, 1050,1054ЦК України, ст.ст.1, ч.ч.1,3 ст.3, ч.1 ст.28 Закону Укпраїни « Про заставу», ст.ст.43,ч.3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень ст. ст. 3,4,10,11,57-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» припинити обтяження рухомого майна та вчинити дії щодо внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна записи про припинення обтяжень на рухоме майно - автомобіль марки TOYOTA, модель Camri 3.5, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_1, за Договором застави транспортного засобу № 211/2008 від 23 вересня 2008 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 551, 20 гр. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя