Справа № 369/3085/16-ц Головуючий у І інстанції Дубас Т. В.
Провадження № 22-ц/780/5526/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 48 20.10.2016
УХВАЛА

Іменем України

20 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді Білоконь О.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

при секретарі Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу , -

встановила:

У квітні 2016 ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на таке.

03 вересня 2011 року між нею та відповідачем по справі було зареєстровано шлюб, від якого мають дитину доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сімейне життя з відповідачем не склалося в зв'язку з тим, що сторони різні за характером люди з різними поглядами на подружнє життя, через що в сімї постійно виникали непорозуміння та сварки. Довгий час сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства і не підтримують шлюбних стосунків. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивачки. Сім'ю зберегти неможливо. Майнових спорів між сторонами не має, примирення між ними неможливе.

Враховуючи викладене, позивач просила суд розірвати шлюб.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 серпня 2016 року позов задоволено.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 03 вересня 2011 року, актовий запис № 259 - розірвано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на його незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що судом не враховані наступні обставини: ведення сторонами по справі спільного господарства, повне утримання сімї відповідачем, не враховані інтереси малолітньої дитини та його бажання зберегти сім»ю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається , що 03 вересня 2011 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 259.

Від шлюбу мають дитину доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Довгий час сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства і не підтримують шлюбних стосунків.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а отже шлюб необхідно розірвати.

Такий висновок суду є правильним і таким, що відповідає вказаним вимогам закону та обставинам справи.

Разом з тим, колегія суддів враховує той факт, що в порядку ст. 111 СК України сторонам двічі надавався строк для примирення - ухвалами Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 травня 2016 року та від 11 липня 2016 року, проте наданий час нічого на краще не змінив у відносинах сторін.

Посилання відповідача, що суд повно та всебічно не з"ясував фактичні взаємини подружжя та не врахував його бажання зберегти сім»ю не заслуговують на увагу, оскільки позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, не бажає підтримувати з відповідачем шлюбні стосунки і вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу суперечитиме її інтересам.

Згідно з ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушуванню до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.4 ст.56 СК України примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв»язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

З урахуванням наведеного, суд зробив правильний висновок про розірвання шлюбу, з таким висновком погоджується і судова колегія.

Доводи апелянта про порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки повністю спростовуються зазначеними належними та допустимими доказами по справі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: