Справа 206/733/16-ц
Провадження 2/206/349/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"10" травня 2016 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А. О.,

при секретарі Гуртовий В. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення суми інфляції та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобовязання,

в с т а н о в и в:

08 лютого 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2, про стягнення суми інфляції та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобовязання.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 02.08.2013 року рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська з ОСОБА_2 на користь позивача стягнено борг за договором позики у розмірі 147071,00грн. 20 коп. 27.08.2014 року рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська з ОСОБА_2 на користь позивача стягнено борг за договором позики у розмірі 142282,00грн. 25 коп. До теперішнього часу відповідач жодного платежу на користь позивача за рішенням суду від 02.08.2013р. та за рішенням суду від 27.08.2014р. не зробив. Тому відповідач зобовязаний сплатити позивачу суму з урахуванням рівня інфляції та 3% річних з простроченої суми. Загальна сума, яка підлягає стягненню відповідно до двох рішень складає 289353,00грн. 45коп.

На підставі викладеного, просив ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь, грошові кошти з урахуванням суми інфляції та 3% річних за прострочення грошового зобовязання в сумі разом 140914,00 грн. 44 коп. (а.с. 2-3).

Позивач ОСОБА_1 В судове засідання не зявився про дату, час та місце розгляду справи судом належним чином повідомлений. Його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, обґрунтовуючи їх з тих же підстав, що викладені у позовній заяві, просив суд задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 судове засідання не зявився про дату, час та місце розгляду справи судом належним чином повідомлявся. 28.04.2016 року відповідача викликано через оголошення в газеті «Вісті Придніпровя» № 30(1729) в судове засідання до Самарського районного суду м. Дніпропетровська для розгляду даної цивільної справи (а.с. 26).

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення.

Вислухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, що в матеріалах справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що 02.08.2013 року заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 206/4179/13-ц стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у сумі 147071 гривню (сто сорок сім тисяч сімдесят один) 20 копійок. (а.с. 4).

27.08.2014 року заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 206/2324/14-ц стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти за договором позики у сумі 142282 гривню (сто сорок дві тисячі двісті вісімдесят два) 25 копійок. (а.с.5).

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори й інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За змістом ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди.

В силу ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Так, в судовому засіданні встановлено, що період прострочення виконання грошового зобовязання відповідачем становить з 01.09.2014 року по 31.10.2015 року, а тому саме за цей період підлягає обрахуванню інфляційні та три відсотки річних.

Приведений позивачем розрахунок в позовній заяві є вірним: сума індексу інфляції за цей період складає 130787,00грн. 07 коп., а три відсотки річних 10127,00грн. 37 коп., разом 140914,00грн. 44 коп., а тому зазначені суми також підлягають стягненню із відповідача.

В силу ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Враховуючи вище приведені висновки суду, яким встановлено наявність між сторонами відносин, що виникли з договору позики, достовірність та допустимість доказів в даній цивільній справі, встановлення факту ухилення ОСОБА_2 від виконання свого зобовязання, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат за період з 01.09.2014 року по 31.10.2015 року та 3% річних.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільн14.05.2014 року і справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Керуючись ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд зокрема має вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Розглядаючи позови в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, у відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України, оцінюючи їх в сукупності та аналізуючи зміст наведених вище норм права, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1409,00 грн. 15 коп.

Керуючись ст.ст. 524, 611, 625, 1046, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, ст.ст. 48, 10, 11, 18, 5761, 88, 131, 208, 209, 212215, 218, 224-225 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 суму заборгованості в розмірі 140914,44 грн., яка складається із: 130787,07 грн. інфляційних втрат, за період з 01.09.2014 року по 31.10.2015 року, 10127,37 грн.- 3% річних з 01.09.2014 року по 31.10.2015 року, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1409,15грн. коп., загалом 142323 (сто сорок дві тисячі триста двадцять три) гривню 59 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення, відповідачем - у разі відмови в перегляді заочного рішення.

Суддя А.О. Сухоруков