Провадження номер 2/741/547/16
Єдиний унікальний номер 741/1338/16
РІШЕННЯ

іменем України

31 жовтня 2016 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з Герасимчук Н.Ю.,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на спадкову земельну ділянку,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 подала до Носівського районного суду Чернігівської області позовну заяву до Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,19 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Позивач є спадкоємцем вказаного майна першої черги за законом. Спадщину позивач прийняла, подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Однак, нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у зв'язку з тим, що державний акт не був зареєстрований належним чином у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю, на ньому відсутні печатка, підпис та дата видачі. Саме тому ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті чоловіка.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у змісті позову, просила їх задовольнити.

Представник відповідача Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з'явився. Міський голова направив до суду заяву, у якій не заперечував проти задоволення позову та просив справу розглянути без участі представника міської ради.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу будинку належала земельна ділянка площею 0,19 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташована в АДРЕСА_1, на території Носівської міської ради, що підтверджується копією державного акта серія НОМЕР_1 (а. с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 4).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 за життя заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 19). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки.

ОСОБА_2 є дружиною померлого, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 5).

Отже, ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_4 першої черги за законом.

Із матеріалів спадкової справи №321/2015 убачається, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, подавши заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає (а. с. 20-22).

У судовому засіданні встановлено, що правовстановлюючий документ на земельну ділянку не відповідає вимогам законодавства, а саме: не зареєстрований належним чином в Книзі записів державних актів на право власності на землю, на ньому відсутні печатка, підпис та дата видачі, а тому позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 106/02-31 від 16 лютого 2016 року.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб'єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший розмір не визначений заповітом.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Ураховуючи встановлені обставини та вищевикладені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на земельну ділянку площею 0,19 га, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Носівської міської ради Чернігівської області по АДРЕСА_1, вартістю 95866,10 грн., яка належала померлому ОСОБА_4 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий