Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Журавель В.І., Закропивного О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Рідківської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, ОСОБА_8 про визнання права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Рідківської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області про встановлення факту відсутності членства в колгоспному дворі, визнання права власності за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 22 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 18 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду із позовом до Рідківської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, ОСОБА_8 про визнання права власності на 1/6 частку за кожним житлового будинку по АДРЕСА_1 Новоселицького району Чернівецької області.

На обґрунтування вимог зазначено, що згідно довідки виконавчого комітету Рідківської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області від 16 вересня 2014 року № 773 господарство по АДРЕСА_1 станом на 1990-1991 роки відносилось до типу колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_9, члени сім'ї - ОСОБА_4, 1940 р.н., ОСОБА_5, 1947 р.н., ОСОБА_8, 1966 р.н., ОСОБА_10, 1968 р.н., ОСОБА_7, 1988 р.н. На підставі ст. 120 ЦК Української РСР 1963 року майно колгоспного двору (спірний будинок) належить кожному з них у рівних частках (1/6 частка).

08 липня 2006 року ОСОБА_9 померла. Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 10 червня 2015 року право власності на 1/6 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 у порядку спадкування після смерті ОСОБА_9 визнано за ОСОБА_4.

Посилаючись на те, що їх частки на майно у колгоспному дворі відповідачем не визнаються, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 просили задовольнити позов.

У грудні 2015 року ОСОБА_8 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Рідківської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області про встановлення факту відсутності членства в колгоспному дворі, визнання права власності.

Зазначав, що господарство по АДРЕСА_1 відносилось до типу колгоспного двору, членами якого були він та його батьки - ОСОБА_4 й ОСОБА_5 Крім того, за розпискою від 29 травня 2009 року він виплатив ОСОБА_10, ОСОБА_7 за їх вихід з двору грошові кошти й надав майно, а тому можна стверджувати як про факт відсутності у них членства у колгоспному дворі, так і про набуття ним їхньої частки у дворі.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_8 просив встановити факт відсутності членства у колгоспному дворі по АДРЕСА_1 ОСОБА_6 та ОСОБА_7; визнати за ним право власності на 3/6 частки спірного будинку.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 22 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 18 травня 2016 року, первісний позов задоволено. Визнано право власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на 1/6 частку за кожним в господарстві по АДРЕСА_1. Зустрічний позов задоволено частково. Визнано право власності ОСОБА_8 на 1/6 частку в господарстві по АДРЕСА_1. В іншій частині зустрічного позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_8, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити рішення судів, задовольнити його зустрічний позов повністю, у задоволенні первісного позову відмовити.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно положень ч. 1 ст. 120 ЦК Української РСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено згідно вимог ст. 212 ЦПК України, зокрема довідку виконавчого комітету Рідківської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області від 16 вересня 2014 року № 773, рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 10 червня 2015 року, суди обґрунтовано виходили із обставин про те, що кількісний склад колгоспного двору по АДРЕСА_1 становили шість осіб - ОСОБА_9 (голова двору), ОСОБА_4, 1940 р.н., ОСОБА_5, 1947 р.н., ОСОБА_8, 1966 р.н., ОСОБА_10, 1968р.н., ОСОБА_7, 1988 р.н., частки яких на майно колгоспного двору є рівними.

Доводи ОСОБА_8 щодо преюдиційності встановлених рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20 січня 2015 року обставин та виплати ним грішми й майном частки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за вихід з двору апеляційним судом спростовані з належним обґрунтуванням підстав відхилення, на законність судових рішень у справі ці доводи не впливають.

Норми матеріального права судами застосовано правильно. Порушень процесуального закону не вбачається.

Згідно ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 22 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 18 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

В.І. Журавель

О.В. Закропивний