Справа №2/359/1233/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Саган В.М.,

при секретарі Степаненко А.О.

розглянувши у відкритому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області про зняття арешту з майна ,-

встановив:

28.03.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, яким просив зняти арешт та заборону на відчуження автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2008 р.в., колір - синій, № кузова НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1, накладеного Постановою ВДВС Бориспільського МРУЮ Київської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.01.2012 в межах виконавчого провадження № 21798755.

Свої вимоги мотивує тим, що він являється власником VOLKSWAGEN PASSAT, 2008 р.в., колір - синій, № кузова НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1. 28.06.2010р. інспектором ДПС відносно нього винесено Постанову за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою було накладено штраф у розмірі 510.00 грн. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2010р. вищевказану постанову про адміністративне правопорушення скасовано та провадження по справі закрито у зв'язку з відсутністю події адміністративного правопорушення. В березні 2016 року, під час укладання договору купівлі-продажу вказаного автомобіля, стало відомо, що останній знаходиться під арештом та забороною відчуження згідно Постанови ВДВС Бориспільського МРУЮ Київської області № 21798755 від 27.01.2012р. накладеного в рамках виконавчого провадження по виконанню вищевказаної Постанови інспектора ВДАІ за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. 20.11.2012 року виконавче провадження завершене, постанова залишена без виконання, однак арешт з майна боржника знятий не був. Дана обставина позбавляє позивача належним чином використовувати майно яке йому належить, з огляду на це він і звернувся до суду.

В судове засідання позивач не з'явився, проте надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, а справу розглянути у його відсутність.

Представник відповідача Відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області також в судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, проти позову не заперечують.

Суд, дослідивши по справі докази, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вставлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 являється власником автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2008 р.в., колір - синій, № кузова НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1, що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_3 (а.с.10).

28.06.2010р. інспектором дорожньо-патрульної служби відносно позивача винесено Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ВТ № 168589, якою було визнаного його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510,00 грн.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2010р. по справі № 2-а-731/10 вищевказану постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ВТ № 168589 від 28.06.2010р. скасовано, провадження в справі закрито у зв'язку з відсутністю події адміністративного правопорушення. Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає (а.с.6-7).

Листом №9013 від 23.02.2016 року ВДВС Бориспільського міськрайонного управління юстиції в Київської області (а.с.9) повідомило позивача, що 08.10.2010 року державним виконавцем Лузановою О.В. згідно постанови № ВТ 168589, виданої 28.06.2010 ВДАІ по обслуговуванню Бориспільського району при УДАІ ГУ МВС України в Київській області, було відкрите виконавче провадження ЄДРВП № 21798755. 27.01.2012 року державним виконавцем Гой Я.П. постановою № 21798755 накладено арешт на автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2008 р.в., колір - синій, № кузова НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1. 20.11.2012 року виконавче провадження завершено згідно пунктів 2, 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», постанова повернута до ВДАІ по обслуговуванню Бориспільського району при УДАІ ГУ МВС України в Київській області без виконання. Згідно журналів вхідної кореспонденції та Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень станом на 23.03.2016 року постанова ВТ 168589 від 28.06.2010 повторно на виконання не надходила та на виконанні не перебуває. З цих підстав позивачу було відмовлено у знятті арешту з його автомобілю та рекомендовано звернутись до суду.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІV (далі - Закон).

Статтею 1 Закону, визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 55 Закону у редакції, чинній на момент винесення постанови, передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

- винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження;

- винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах;

- винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Арешт застосовується:

1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації;

2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника;

3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Статтею 50 Закону у чинній редакції встановлено наслідки завершення виконавчого провадження.

Згідно з ч.ч. 1,2 вказаної норми, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби), офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Як вбачається з даних відповіді Бориспільської ВДВС від 23.03.2016 року, при винесенні постанови про повернення виконавчого документа, державним виконавцем питання щодо зняття арешту вирішено не було.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст.ст. 319 - 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.08.76 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» «за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Аналогічна позиція щодо належних відповідачів при розгляді позовів про зняття арешту ( боржник та особа, в інтересах якої накладено арешт) викладена в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 N 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» в п. 16.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Враховуючи вищенаведене та ту обставину, що Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2010р. по справі № 2-а-731/10 було скасовано Постанову серії ВТ № 168589 від 28.06.2010р., при цьому державним виконавцем під час повернення виконавчого документа питання про зняття арешту не вирішено, суд приходить до висновку, що для відновлення законних прав та інтересів позивача вказаний арешт та заборону на відчуження на автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2008 р.в., колір - синій, № кузова НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1 необхідно зняти, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,10,11,60,208,209,212-215,218 ЦПК України, суд,-

вирішив :

Позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції в Київської області про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт та заборону на відчуження на автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2008 р.в., колір - синій, № кузова НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1, накладеного Постановою ВДВС Бориспільського МРУЮ Київської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.01.2012 в межах виконавчого провадження № 21798755.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення, в разі якщо сторона по справі не була присутня при оголошенні рішення, то 10 днів з моменту отримання його копії.

Суддя Саган В.М.