Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Романа О. А.,

- народних засідателів: - Правик Л.А.,

- Величківської С.В.,

при секретарі - Іванюк І. О.,

- прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 - Павліченко В.О.,

-лікаря-психіатра - Книжник Г.О., який також представляє Територіальне медичне об'єднання «Психіатрія» у місті Києві,

- заінтересована особа - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві,

справу за заявою Територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у місті Києві про госпіталізацію ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, до психіатричного закладу,

В С Т А Н О В И В :

13.10.2016 року Територіальне медичне об'єднання «Психіатрія» у місті Києві звернулося до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, до психіатричного закладу (а.с.1-2).

Заяву мотивує тим, що: - «До ТМО «ПСИХІАТРІЯ» у місті Києві 12.10.2016 р. о 11:20 за заявою опікуна ОСОБА_7 доставлений швидкою допомогою недієздатний ОСОБА_6, 1964 р. н., у зв'язку з загостренням психічного стану, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, Ново-Білицький психоневрологічний інтернат для чоловіків. Історія хвороби № 6458. Згідно з рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25 серпня 2005 року Справа № 2-3037 2005 року ОСОБА_6 визнаний недієздатним, було призначено опікуна ОСОБА_8 (Розпорядження Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 15.05. 2006 року).

ОСОБА_6, 1964 р. н. страждає на шизофренію, параноїдної форми, безперервного типу перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, відмова від їжі. Р-20.00 з МКХ -10

Пацієнт хворіє психічно з 1999 року. Неодноразово лікувався в ТМО «ПСИХІАТРІЯ» у місті Києві, у психіатричній лікарні в Глевасі останній раз 0,5 року. Хвороба має прогредієнтний характер. Наростає Апато-абулічний дефект. Визнаний інвалідом 2 групи довічно. Знаходиться в психоневрологічному інтернаті з 2007 року. Поточна госпіталізація пов'язана через загострення психічного стану: відмовляється від їжі, виснажений, лежить в позі «ембріону», супротивиться огляду. Захворювання має несприятливий перебіг, пацієнт направлений до відділення № 16 ТМО «ПСИХІАТРІЯ» у місті Києві.

У зв'язку з загостренням психічного захворювання та погіршенням стану, ОСОБА_6, 1964 р. н. потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра.

При госпіталізації 12.10.2016 року пацієнт був оглянутий комісією лікарів-психіатрів. Опікун ОСОБА_5 надала згоду на госпіталізацію ОСОБА_6.

Однак згідно рішення Конституційного суду України від 1 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону У країни «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Також згідно зазначеного рішення Конституційним судом України рекомендовано Верховній Раді України невідкладно привести положення законодавства України у сфері надання психіатричної допомоги у відповідність до цього рішення.

Крім того відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст. 1,4,8 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», просимо: Прийняти рішення про госпіталізацію ОСОБА_6 1964 р.н. до Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ» у місті Києві.

Через його незадовільний психічний та соматичний стан - розгляд справи здійснювати без участі ОСОБА_6 1964 р.н.» (а.с.1-2).

В судовому засіданні лікар-психіатр заяву підтримав з підстав викладених вище.

Прокурор та ОСОБА_5, яка є опікуном ОСОБА_6, вважають заяву обґрунтованою та просять її задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню на підставі ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», яка передбачає, що особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на

психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України, з урахуванням вимог ст. 282 ч. 2 ЦПК України, яка передбачає, що рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Так, судом встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 15.08.2005 року ОСОБА_6, 1964 року народження, визнано недієздатним (а.с. 3).

Відповідно до розпорядження Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 15.05.2006 року № 495 опікуном над недієздатною ОСОБА_6, призначено ОСОБА_5, 1969 року народження (а.с. 4).

Як вбачається з висновку комісії-психіатрів ТМО «ПСИХІАТРІЯ» у місті Києві: «Діагноз пацієнта: шизофренія, параноїдної форми, безперервного типу перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, відмова від їжі. 2.Через погіршення психічного стану, потребує лікування в умовах стаціонару». (а.с. 16).

З викладеного суд робить висновок про достатність підстав для задоволення заяви.

На підставі викладеного,

-ст.13 ЗУ «Про психіатричну допомогу»,

керуючись ст.ст. 5,6,7,8,60,208,209,212,213,214,215,281,282,294 ЦПК України,суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ЗАДОВОЛЬНИТИ.

Дати дозвіл на госпіталізацію ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, Ново-Білицький психоневрологічний інтернат для чоловіків, реєстраційний номер облікової картки платника податків встановити не представилося можливим, до психіатричного закладу - Територіальне медичне об'єднання «ПСИХІАТРІЯ» у місті Києві.

Рішення може буди оскарженим в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя О. А. Роман
Народні засідателіЛ.А. Правик С.В. Величківська