overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
У Х В А Л А

20.10.2016 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цуранов А. Ю. перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1

Вказана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам статті 119 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України, з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокрема:

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

- зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Згідно ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто не менше 551,20 грн.

В порушення вищевказаних вимог позивачем не надано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження викладених в позовній заяві обставин, в тому числі щодо порушення його прав відповідачем.

Разом з цим, не вказана дата та місце народження відповідача, що унеможливлює встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача, оскільки згідно відповіді адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області для встановлення даних щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_2 необхідні додаткові дані, оскільки "є декілька осіб з вказаним прізвищем, імям та по-батькові, по вказаній в запиті адресі дана особа не значиться, для наведення довідки необхідні додаткові дані".

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Вказані недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження, тому позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків. У разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (ч. 5 ст. 121 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - залишити без руху, надавши строк для усунення вказаних недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_3
Справа № 127/2-н-831/09
Провадження № 22-ц/772/514/2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29 січня 2016 року м. Вінниця

Суддя судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області Марчук В.С., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2015 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики, -

в с т а н о в и л а :

Апеляційна скарга відповідає вимогам ст. ст. 294. 295 ЦПК України.

Керуючись ч. 1,5 ст. 297 ЦПК України суддя, -

у х в а л и л а :

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики.

Суддя апеляційного суду

Вінницької області: ОСОБА_3
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/734/16-ц
07 листопада 2016 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого-судді Круль І.В.
з участю: секретаря Матлюк Л.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Богородчани справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи, тим, що вони одружилися 17 квітня 1999 року, шлюб зареєстрований в Горохолинській сільській раді Богородчанського району Івано- Франківської області, актовий запис № 5. В шлюбі народилося 3-оє дітей: дочка ОСОБА_3, 02 вересня 2013 року та сини ОСОБА_4, 24 жовтня 2002 року та Михайло, 03 листопада 2011 року. Сімейне життя з відповідачекм не склалося, припинили спільне проживання. Сім'я розпалася, шлюб існує формально.
В поданій заяві позивачка просить справу слухати в її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину своєї неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу
Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Як встановлено в судовому засіданні, сторони одружилися 17 квітня 1999 року, шлюб зареєстрований в Горохолинській сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5. В шлюбі народилося 3-оє дітей: дочка ОСОБА_3, 02 вересня 2013 року та сини ОСОБА_4, 24 жовтня 2002 року та Михайло, 03 листопада 2011 року. Сімейне життя у сторін не склалося, припинили спільне проживання. Сім'я розпалася, шлюб існує формально.
При таких обставинах, суд вважає що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення.
На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задоволити.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 17 квітня 1999 року в Горохолинській сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5, - розірвати.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Івано-Франківської області через Богородчанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня з часу отримання копії.

Головуюча Круль І.В.
Справа № 2/489/297/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 січня 2016 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Коденко К.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивачка вказує на те, що 23 липня 2013 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, мають малолітню доньку Антоніну, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач. Сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на обовязки подружжя. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила про розірвання їх шлюбу з відповідачем, стягнути на її користь судовий збір.

В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти розірвання шлюбу.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

23 липня 2013 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 558, зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка ОСОБА_1, дружини ОСОБА_1. Сторони мають малолітню доньку Антоніну, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на обовязки подружжя. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо.

На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню.

Що стосується посилань відповідача на відсутність його згоди на розірвання шлюбу, то згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь поизвачки підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який зареєстрований 23 липня 2013 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 558.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 487 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.А. Спінчевська
Провадження № 2/521/6196/16
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

09 листопада 2016 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Гуревський В.К., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ подружнього майна, й перевіривши виконання вимог статей 107-121 ЦПК України,

в с т а н о в и в :

Позивач 07 листопада 2016 року звернулась до суду із зазначеними вимогами до відповідача.

Предявлена позовна заява подана без дотримання вимог, передбачених п. 4 ч. 2, 5 ст. 119 ЦПК України, ціна позову щодо вимог майнового характеру ; до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Позивачем зазначено вартість спірної квартири у розмірі 197401,0 грн. (станом на 2010 рік) та вартість спірного автомобіля у розмірі 105400,0 грн., виходячи з чого нею було сплачено судовий збір у розмірі 1514,01 грн. Разом із тим, вартість спірного майна квартири, на яке позивач просить визнати право власності, вочевидь не відповідає його ринковій вартості, а позивачем не зазначено доказів, які обґрунтовують вартість спірного майна на день подання позову.

За таких обставин позивач має подати до суду документ (оцінку майна), який свідчить про вартість спірного майна, вказати цю вартість як ціну позову та сплатити судовий збір відповідно до вимог закону.

Згідно розміру ставок судового збору підпункту 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подачу позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізична особа-підприємець сплачується, 1% ціни позову, але не менше 0,4% розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн.) та не більше 5% розміру мінімальної заробітної плати (6890,0 грн.).

В іншому випадку, з урахуванням раніше сплачених платежів щодо квартири, з урахуванням вимог щодо визнання права власності на ? частину квартири, позивач повинен доплатити судовий збір в сумі 2458,0 грн. (3445,0 грн. 987,0 грн. = 2458,0 грн.).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає всі вимоги, передбачені ст. ст. 119, 120 ЦПК України, позовна заява буде вважатися поданою у день первісного її подання до суду.

Керуючись ч. ч. 1, 2 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір» в редакції Закону № 484-VIII від 22.05.2015 року,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ подружнього майна залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі судді недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ухвали позивачем, інакше його позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Гуревський В.К.
КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/4489/15-ц
Провадження № 2/488/468/16 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.01.2016 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

В складі : судді Лазаревої Г. М.,

при секретарі Маліновській К. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Миколаєвича про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

15.10.2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 13 липня 2004 року, від спільного життя мають малолітню дитину, ОСОБА_4 28.06.2014 р. н. Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, просила розірвати шлюб.

Позивач надала заяву про слухання справи у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не зявився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 169, 224 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно.

Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини.

Позивач і відповідач вступили до шлюбу 13 липня 2004 року (актовий запис № 189). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має, сторони вважають подальше збереження шлюбу неможливим.

За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам.

Керуючись ст.ст. 110-112, 114 ч.2, 115 СК України, ст. ст. 7, 10, 11, 209, 212, 214-215, 294 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Корабельного районного управління юстиції у м. Миколаєві 13 липня 2004 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 189 між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, народженим в м. Миколаєві та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Жабровець) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, народженою в с. Нижнє, Первомайського району Луганської області, - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити за ОСОБА_2 прізвище «Кармалова».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Після набрання рішенням суду законної сили надіслати копію рішення до Корабельного відділу реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги або шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя: Г.М. Лазарева
28 січня 2016 року м.Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Мамаєвої О.В., при секретарі Костюк Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Суд, перевіривши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
- 1036,58 грн. - прострочені відсотки;
- 2939,04 грн. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту
- 1591,13 грн. - пеня за прострочення виконання зобов'язань за період з 15.09.2014 року по 03.08.2015 року /а.с.8-9/.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст.ст.526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, згідно умов договору, відмова від виконання зобов'язання не припускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Таким чином, судом встановлено, що позивачем зобов'язання за Договором виконанні належним чином, а відповідач від зобов'язань по оплаті кредиту та відсотків за кредитом ухиляється.
Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем (судовий збір у розмірі 1218,00 грн.) - підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, на підставі ст.ст.525-526, 554, 625, 626, 629, 1054, 1047, 1049, 1050, 1054 ЦКУкраїни, суд
Позов Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" суму сплаченого судового збору в розмірі 1218,00 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя О. В. Мамаєва
Справа № 482/38/16-ц
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

18 січня 2016 року м. Нова Одеса

Суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області Ітрін М.В., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про виселення, -

В С Т А Н О В И В:

13 січня 2016 р. позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою до відповідачів. Обґрунтовує її тим, що є власником житлового будинку № 12, розташованого по вул. Каманіна в м. Нова Одеса Миколаївської області. Відповідачами є онук з невісткою та правнуки, які вселилися в її будинок 19 січня 2011 р.

З часу реєстрації та вселення у будинок відповідачі фактично в ньому не проживають. Фактичне їх місцезнаходження невідоме.

З посиланням на ці обставини та статті 379, 380, 383 ЦПК України, статті 72 і 150 ЖК України просила виселити відповідачів у звязку з втратою ними права користуватися цим житловим будинком.

Розглядаючи питання про відкриття провадження у справі, вважаю, що заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог, викладених у статті 119 ЦПК України.

Як передбачено ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви повинні додаватися документи, що підтверджують сплату судового збору.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про судовий збір» (далі Закону), судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання до суду, зокрема, позовної заяви.

Абзацом 2 підпункту 2 пункту 1 частини 2 статті 4 вказаного Закону встановлена ставка судового збору: за подання до суду фізичною особою заяви немайнового характеру, а саме: 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551,20 грн.

Зі змісту позовної заяви видно, що її вимоги носять немайновий характер.

Отже позивач при зверненні до суду з відповідним позовом зобовязана була його оплатити судовим збором в сумі 551,20 грн.

Зі змісту додатку до позовної заяви випливає, що позивачем судовий збір не сплачено.

Наведене є перешкодою для відкриття провадження у справі та проведення судового розгляду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву (заяву) подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем (заявником) ухвали.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про їх виселення залишити без руху, надавши позивачу пять днів строку з дня отримання ухвали суду для усунення недоліків викладених в ухвалі, а саме:

- сплатити судовий збір за немайнові вимоги в розмірі 551,20 грн (пятсот пятдесят одна гривень 20 коп.) гривень (за реквізитами на сайті Новоодеського районного суду).

Розяснити позивачу, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, заява буде вважатися неподаною та повернута заявникові зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Справа № 367/8015/16-ц
Провадження по справі № 2-з/367/150/2016
У Х В А Л А

Іменем України

03 листопада 2016 року Ірпінський міський суду Київської області в складі головуючої Оладько С.І

при секретарі Костяк В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ірпінь заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

в с т а н о в и в:

Заявник звернулась до суду із вказаною заявою ,згідно якої просить забезпечити її позов до ОСОБА_2П,ОСОБА_3М про стягнення коштів за невиконання договору та , накласти арешт на кв.№1 по вул..Котляревського 34 в м.Ірпені,квартиру АДРЕСА_1 А/1 в м.Ірпені,квартиру АДРЕСА_2,нежитлове приміщення№10 по вул..Котляревського 34 в м.Ірпені,нежитлові приміщення №18,19,20 по вул..Полтавській 62 А/1 в м.Ірпені.

Суд , вивчивши матеріали справи, вважає клопотання таким ,що не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст..153 ЦПК України «заява про забезпечення позову розглядається судом у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб,які беруть участь у справі».

Відповідно до ст. 151 ЦПК України Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи,якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до положень п. 3 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст.. 152 ч 3 ЦПК України «Види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позовними вимогами».

На час розгляду зазначеного клопотання,суду не було надано доказів тих обставин,що у провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2П,ОСОБА_3М про стягнення коштів за невиконання договору ,по якій у передбаченому законом порядку відкрито провадження.

Відповідно до ст..151 ч 4 ЦПК України «За заявою заінтересованої особи суд може забезпечити позов до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню прав інтелектуальної власності».

Враховуючи,що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ст. 197 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Керуючись ст. 151-153 ЦПК України,суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1 відмовити у заяві про забезпечення позову .

Копію ухвали суду направити сторонам по справі для відома.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 5 днів.

Суддя: ОСОБА_4